154 BLADIN, OM BISFENYLMETYLTUIAZOL.. 



CßHj— N— NHo 



C=NH 



C=NPI 

 CßH,— N— NH, . 



Jemföra vi iiu formlerna för Fischers dicyanfenylhydrazin 

 och Senfs cyanfenylhydrazin, finna vi, att begge hålla gruppen, 



— N— NH, 

 — C=NH , 



den förra en gång och den senare två gånger. Då nu dicyan- 

 fenylhydrazin ger med ättiksyreanhydrid fenylmetylcyantriazol: 



CßH,— N— NH. /CO— CH, 



60 -+ 0< ' = 



NC— C=NH CO-CH3 



CßH.-N— N^ - 

 = 1 >C— CH, + CH^COOH + HoO , 



NC— C-N-- ^ ^ 



så bör cyanfenylhydrazin därmed gifva bisfenylmetyltriazol '): 

 CfilL— N-NH. /CO— CH, 



6 o I - 0< ' 



C=NH ^CO-CH, 



I + 



C=NH /CO— CH, 



I 0< ' 



CßH.— N— NH2 ^CO— CH3 



CfiH,— N— N^ 

 ' " I 7C-CH3 

 C=N/ ' 



=-- I + 2CH,C00H + 2H.0. 



C=N\ ' 



I >C-CH, 



Försöken hafva ock visat, att så verkligen är förhållandet. 



Vid tillsats af ättiksyreanhydrid i öfverskott till cyanfenyl- 

 hydrazin eger vid vanlig temperatur ingen inverkan rum, men 

 vid uppvärmning löses allt lätt till en gul vätska. Lösningen 

 kokades under några minuter och göts därpå i kallt vatten. 



') Jag begagnar förstafvelsen bis- i samma bemärkelse, som Ludvig Knoru 

 [Ann. Chem. 238, 137 (1887)] användt densamma bland »pyrazolo-derivaten. 

 Bis- har alltså afseende pä allt det följande i en förenings namn till skilnad 

 frSn bi- eller di-, som hänföras blott lill närmast följande radikal. 



