274 HECTOR, OM CYANS INVERKAN PA FENYLSVAFVELURINÄMNE. 



härmed gaf dåligt resultat. Deremot försiggår afsvaflingen 

 lätt vid användning af nyss beredt silfverkarbonat. För för- 

 söket löstes 5 gr. fenylsvafvelparabansyra i alkohol, hvilken 

 uppvärmdes på vattenbad och efter hand försattes med den 

 beräknade mängden silfverkarbonat. Den ursprungligen mörk- 

 röda lösningen afFärgades inom kort, hvarefter den afdun- 

 stades, sedan det bildade svafvelsilfret frånfiltrerats. Syran ut- 

 kristalliserade vid afsvalningen i hvita blad. Den löses lätt i 

 alkohol och vatten. Såsom Stojentin anmärkt, rodnar syran, 

 om den får vara i längre beröring med luften. Dess smältpunkt 

 befans äfven lika med den af Stojentin uppgifna: 208°. Syran 

 ger med silfver étt i alkohol lösligt silfversalt, som dock ej vi- 

 dare undersökts. Vid analys af fenylparabansyran erhölls i 

 procent: 



Beräknadt. Funnet. 



C 56,8 56,1 



H 3,16 3,68 



N 14,73 14,68 



o 25,31 (25,54). 



Karbonyl-dicyan-fenylsvafyelurmämne, 



/NC.H-— C=Nx 

 ' -SC< ^ " I >co. 

 ^NH C=N^' 



Låter man koloxiklorid, löst i benzol, utan uppvärmning in- 

 verka på dicyan-fenylsvafvelurinämne, öfvergår den olösliga cyau- 

 föreningen inom några timmar i en i alkohol löslig förening. 

 Denna förening är, såsom man kunnat vänta, karbonyl-dicyan- 

 fenylsvafvelurinämne. 



Försöket utfördes så, att 2 gr. cyanförening öfvergöts i en 

 kolf med en benzollösning af koloxiklorid. Kolfven försågs med 

 kork och fick stå sålunda 24 timmar, hvarefter benzolen från- 

 filtrerades. Filtratet fick afdunsta frivilligt, men lemnade en 

 ytterst obetydlig återstod. En i benzol löslig förening hade så- 

 ledes ej bildats. Den affiltrerade fällningen löste sig fullkomligt 



