318 HANSSON, ZOOLOGISKA ANTECKNINGAR FRÄN NORRA BOHUSLÄN. 



132. Mergus se7'raioi\ LiN.: förekommer allmänt, så länge öppet 

 vatten fins, och häckar öfverallt i skärgården der lämpliga 

 häckplatser tinnas, och man får rätt ofta under sommar- 

 tiden se kullar med ända till 12 å 14 ungar. Då fogeln 

 förföljes ifrigt eller ock såras på vattnet, söker den slutligen 

 att uppnå land och gömmer sig då under stenar, enbuskar 

 eller dylikt helt nära stranden. Den är då rätt svår att 

 upptäcka. Jag har sjelf iakttagit detta några gånger, och 

 då fogeln helt plötsligt försvinner, utan att man kan upp- 

 täcka honom, har detta gifvit anledning till att »fogeln biter 

 sig fast i botten och aldrig konuner upp mer». Jag har 

 äfven iakttagit detta med Uria gryUe. Småskraken be- 

 nämnes i norra Bohuslän »fiskand» och »simpand». 



IX. Steganopodes. 



133. Graculus carbo, LiN.: var förr mycket talrik i skärgården, 

 men förekommer numera blott i spridda individ hela året, så 

 länge hafvet är isfritt. Om »ålkråkan» häckar i norra Bo- 

 huslän, känner jag icke — jag har aldrig sett ungar af arten 

 härstädes. 



134. Dysporus hassanus (LiN.): förekommer tillfälligtvis i inre 

 skärgärden och då som vinddrifvare och i merendels ut- 

 mattadt tillstånd; i de yttersta skären visar den sig någon 

 gång efter långvariga stormar och då i rätt stora flockar, 

 men han stannar ej länge, förr än han är försvunnen; under 

 den sillfiskeperiod, som började vintern 1877 — 78, har den 

 mer eller mindre talrikt visat sig hvarje vinter under fisket, 

 men endast i yttre skärgården. Dess beteende under sin 

 fångst af föda är rätt egendomlig, i det den höjer sig sam- 

 tidigt uppåt och framåt och störtar sig hastigt nedåt i sned 

 rigtning (jemför vidfogade figur), och då den nått vatten- 

 ytan, ligger han stilla ett par sekunder, innan han flyger 

 upp ånyo, merendels mot vinden. Pilarne utvisa vindens 



