ÖFVEKSICJT Ar K. VKTENSK.-AKAI). l''ÖRIIANl)IJN(iAR 1889, K:0 5. 325 



2. Angias ß-agiUs, LiN. »Stalorm». 



Detta lilla vackra djur är rätt allmänt i norra Bohus- 

 län; det största af mig sedda ex. härifrån höll 360 mm. i 

 längd. 



3. Coluber natrix, LiN. 



Mycket allmän i trakten; forma variegata Malm, är 

 allmännast häromkring. Den största af mig anträffade håller 

 i längd 1320 mm. och förvaras i S. M. 



4. Coluber m/striacus, Laur. 



Mindre allmän i trakten. Då den tages lefvande, hug- 

 ger han och biter omkring sig med sina små tänder. På 

 Pingstdagen 1886, under en fottur till Björnerödspiggen (Bo- 

 husläns högsta berg — omkring 730 fot högt), nära 2 mil 

 öster om Strömstad, tog jag i ett skogskratt i Näsinge s:n 

 en lefvande slätsnok, och då jag höll honom i handen en 

 stund, under det kamraterna betraktade honom, bet han mig 

 i fingrarne, sä blodet rann. Jag stoppade ned honom i en 

 portör, der han fick hvila till nästa dag, då jag tog honom 

 derur, men då hade han mistat all lust att bitas. Jag höll 

 honom i fångenskap en hel månad men fick honom ej att 

 äta något som helst; en dag, medan jag var ute, hade han 

 på något sätt kommit upp ur förvaringskärlet, och sedan 

 förblef han borta. Han ville under sin fångenskap gerna 

 röra sig fritt i rummet och ibland, då jag satt vid skrif- 

 bordet eller hade något a'nnat stillasittande arbete för mig, 

 var det ormen, som tog sin plats antingen på stolkarmen 

 eller tvärs öfver mina axlar. 

 -5. Pelias berus (LiN.). 



Temligen allmän. För några år sedan slog jag vid ett 

 stensqvättbo en huggorm, som hade tre stensqvättungar i 

 magsäcken. Äfven här i trakten har den gamla sägen 

 varit gängse, att »den, som slår ihjel en huggorm på söndag, 

 får sju synder förlåtna», men detta försvinner allt mera, 

 dock skiljer ej allmogen bättre ormarne åt till arten än 



Ofversigt af K. Vet.-Akad. Fiirh. Arg. 46. N:o 5. 7 



