340 BLADIN, OM AMIDOXIMER OCH AZOXIMER. 



grupp är bunden vid en kväfvekärna. Jag har därför under- 

 kastat åtskilliga nitriler inom triazol- och tetrazol-serierna in- 

 verkan af hydroxylamin och därtill valt fenylmetyl-, difenyl- 

 cyantriazol och fenyicyantetrazol. På de erhållna amidoximerna 

 har jag sedan låtit ättiksyreanhydrid och benzoylklorid inverka 

 för att se, huru de förhålla sig vid azoximbildningen. Det har 

 nämligen visat sig, att i vissa fall azoximbildningen så lätt in- 

 träder, att de intermediära syrederivaten ej ens kunnat isoleras; 

 i andra fall åter har man hos dessa förgäfves sökt åstadkomma 

 vattenafspaltningen. 



Jag skall härnedan meddela de resultat, till hviika jag 

 kommit. 



Fenylmetyl- och difenylcyantriazol förena sig i alkohollös- 

 ning lätt med hydroxylamin, och man erhåller de respektive 

 amidoximerna i nästan kvantitativt utbyte. Dessa amidoximer 

 äro, liksom amidoximer i allmänhet, svaga syror, men starkare 

 baser. 



Vid inverkan af ättiksyreanhydrid och benzoylklorid vid 

 svag uppvärmning bildas motsvarande acetyl- och benzoylderivat, 

 hviika kunnat isoleras och visat sig vara jämförelsevis bestän- 

 diga, och som ej vidare visa några sura egenskaper, men äro 

 fortfarande baser, fastän inträdet af benzoylgruppen i den förut 

 svagt basiska difenyltriazenylamidoximen reducerar dennes basiska 

 egenskaper till ett minimum. 



Dessa acetyl- och benzoylderivat afgifva vid upphettning 

 ofvan smältpunkten eller vid stark kokning med öfverskott af 

 ättiksyreanhydrid, resp. benzoylklorid, vatten och öfvergå i mot- 

 svarande azoximer. Dessa äro indifFerenta föreningar, utom fenyl- 

 metyltriazenylazoximetenyl, som ännu eger basiska egenskaper. 



Fenyicyantetrazol förenar sig lika lätt, som de begge om- 

 nämda nitrilerna inom triazolserien, med hydroxylamin till en 

 amidoxim med både sura och basiska egenskaper. Vid inverkan 

 af ättiksyreanhydrid eller benzoylklorid bildas motsvarande syre- 

 derivat, hviika dock olikt dylika derivat i allmänhet ej visa 

 några basiska egenskaper, åtminstone äro de olösliga i kall klor- 



