ÖrVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAÜ. FüRHANDLINCxAK 1889, N:0 6. 345 



triazolföreningar ega nämligen mer eller mindre utpräglade ba- 

 siska egenskaper. I alkaller är föreningen olöslig. 



Benzoylfenylmetyltriazenylamidoxim., 



Amidoximen försattes med benzoylklorid i något öfverskott. 

 Vid vanlig temperatur egde ingen inverkan rum, men vid lindrig 

 uppvärmning förvandlades amidoximen till en livit massa, hvilken 

 utpressades mellan läskpapper för aflägsnande af öfverskjutande 

 benzoylklorid och omkristalliserades ur alkohol. 



Analyser: 



1. 0,1826 gr. i exsickator torkad substans aftog ej i vigt 

 vid 110' C. och gaf vid förbränning i syrgas 0,4225 gr. CO2 

 (motsv. 0,11523 gr. C) och 0,o765 gr. H2O (motsv. 0,oo85o 

 gr. H). 



2. 0,1682 gr. förbrändes med kopparoxid och gaf 31,2 ccra. 

 N-gas, mätt öfver kalilut vid 768 mm. bar.tr. och 15,3° C. 





Beräl 



madt. 



Funnet. 

 1. 2. 



ClT 



204 



63,5 



63,1 — 



Hi5 



15 



4,7 



4,7 - 



N5 



70 



21,8 



- 22,3 



0, 



32 



10,0 



— — 



321 100,0. 



Föreningen är tämligen löslig i alkohol och kristalliserar 

 därur långsamt i glänsande, rektangulära taflor. Den smälter 

 vid 183 — 183,5° C. under afgifvande af vatten och öfvergår i 

 följande azoxim. Det är en bas; den löses visserligen ej i salt- 

 syra och salpetersyra, men ger med dessa begge syror redan vid 

 vanlig temperatur svårlösliga salter. I kalilut är den olöslig. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 46. N:o 6. 2 



