^10 



120 



Hio 



10 



Ne 



84 



Oo 



32 



ÖPVBRSIGT AF K. VETENSK.-AKAI). FÖRHANDLINGAR 1889, N:() 6. 353 



och uppvärmes. Vatten tillsattes därpå, och det olösta, rent 

 hvita pulvret affiltrerades och omkristalliserades ur alkohol. 

 Analyser: 



1. 0,148 2 gr. lufttorkad substans förbrändes i syrgas och 

 gaf 0,2 6 60 gr. COo (möts v. 0,o7 2 54 gr. C) och 0,o5 80 gr. H.^O 

 (motsv. 0,00644 gr. H). 



2. 0,14 62 gr. lufttorkad substans aftog ej i vigt i exsic- 

 kator öfver svafvelsyra och gaf vid förbränning med kopparoxid ,. 

 42,0 ccni. N-gas, mätt öfver kalilut vid 768 mm. bar.tr. och 

 15,8° C. 



48,8 48,9 — 



4,1 4,3 — 



34,1 — .34,5 



13^ — — 



246 100,0. 

 Föreningen är mycket svårlöslig i alkohol och kristalliserar 

 därur i små, fina nålar; olöslig i vatten. Den smälter vid 204° 

 C. under stark gasutveckling till en brun olja efter att några 

 grader förut hafva antagit en brunaktig färg. Föreningen är in- 

 different, i det att den löses hvarken af klorvätesyra eller kalilut. 

 Jag har förgäfves sökt att af föreningen erhålla någon az- 

 oxim. Vid upphettning i luftbad ofvan smältpunkten inträdde 

 förpuffning under utbredande af gula ångor. Vid stark kokning 

 med stort öfverskott af ättiksyreanhydrid erhölls ej heller någon 

 azoxim, utan blott acetylderivatet. Ej heller vid destillering i vatten- 

 ånga kunde någon vattenafspaltning åstadkommas, ehuru detta 

 förfaringssätt i liknande fall ofta visat sig medföra önskadt resultat. 



^NO.COCßH^ 

 Benzoyltetrazenylamidoanm, CgH-.CN^.C^ . Amid- 



oximen försattes med benzoylklorid i något öfverskott och upp- 

 värmdes försigtigt. Reaktion inträdde därvid, utan att lösning 

 egde rum. Den rent hvita reaktionsprodukten utpressades från 

 öfverskott af benzoylklorid och kokades med alkohol, hvarvid 

 blott en ringa del löste sig. Såsom analyserna utvisa, var där- 

 med föreningen fullkomligt ren. 



