ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAU. FÖRIIANULINGAR 1889, N:0 6. 359 



ammoniaken ej alltför hastigt skall koka bort, låter man reak- 

 tionen försiggå i en kolf, som slutes af en genomborrad kork, 

 hvari ett långt, i bägge ändar öppet glasrör är insatt. Reak- 

 tionen förlöper då på följande sätt: 



1) med iridiumtriklorid (om beredning och egenskaper se 

 ofvan sid. 357): löses så småningom; vätskan blir hrun. 



2) med kaliwnkloridiridiumtriklorid — KglrClg — (olivgröna, 

 lättlösliga kristaller): samma resultat; reaktionen sker hastigare. 



3) med iridiumtetraklorid i rödbrun vattenlösning af känd 

 halt: vätskan blef först grön, under gasutveckling (jfr ofvan sid. 

 358), därpå en stund rosenröd, sedan hrun. 



4) med kaliumiridiumklorid — K-^IrClg — (svarta oktaedrar) : 

 saltet löses rikligt under gasutveckling; samma färgskiftningar 

 som vid tetrakloriden. 



Om inverkan sker i öppna skålar, alltså vid lufttillträde, 

 färgas vätskan i början djupblå^), sedan blir den brun. 5 till 

 10 gr. salt upphettades med 10- till 20-dubbla mängden kon- 

 centrerad ammoniak i 2 till 6 timmar. Därefter afdestillerades 

 öfverskott af ammoniak och lösningen öfvermättades med salt- 

 syra. Sålunda erhölls en brun lösning med eller utan en ringa, 

 läderfärgad fällning; däruti finnas följande föreningar: tre ammo- 

 niakaliska föreningar, salmiak (och klorkalium), dubbelsalt däraf 

 med iridiumklorider (i ringa mängd). De sistnämda betinga väl 

 lösningarnas färg. Genom afdunstning till torrhet och utlakning 

 med kallt vatten aflägsnades salmiak (och klorkalium). Åter- 

 stoden utkokas med vatten, då större delen af den svårlösligaste, 

 läderfärgade kloriden stannar olöst. Ur lösningen exhöWos, penta- 

 minkloriden (Ir(NH3).Cl3) och den lättlösligaste kloriden medelst 

 länge upprepade kristalliseringar tämligen rena. På detta sätt 

 erhålles pentaminkloriden i stora, vinröda, oktaederliknande kri- 

 staller; de innehålla emellertid en förorening, ty om man af dem 

 med svafvelsyra framställer klorosulfat och af detta åter med 

 klorbarium trikloriden, så erhålles den i mycket ljust gula kri- 

 staller. Föroreningen utgöres möjligen af ett iridiumtetraklorid- 

 ') Jfr Claus' Beiträge etc. sid. 90. 



