ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAl). FÖRriANULINGAR 18 89, N:0 6. 361 



röd pentamintriklorid erhålles på redan näradt sätt; den ger med 

 svafvelsyra rent klorosnlfat. Genom dubbel dekomposition af 

 klorosulfatet eller trikloriden erhållas lätt de öfriga salterna. 



Iridium^yentaminfA'iklorid — Ir(NH3).Cl3 — erhålles ren ge- 

 nom att sönderdela klorosulfatet med en beräknad mängd klor- 

 barium. Ljusgula, oktaederliknande kristaller, som vid glödgning 

 sönderdelades i iridium, salmiak och ammoniak. Saltet aftager 

 högst obetydligt i vigt vid upphettning till 200° och analysen 

 gaf följande resultat (i procent): 



Funnet. Beräknadt. 



Ir 50,0 9 50,17 



Cl 27,87 27,70. 



Saltet löses i 153, i delar vatten af + 15°. 



Specifika vigten fans vid tvänne försök 



2,681 vid + 15,1° 



2,678 » + 15,6°. 



Medeltal 2,68o; molekylarvolym = 143,3 vid + 15,3°. 



Dessa liksom de följande specifika vigtsbestämningarna äro 

 utförda genom vägning i benzol, som fick koka i lufttomt rum, 

 för att adhärerande luft skulle aflägsnas. Specifika vigten är 

 angifven i förhållande till vatten af + 4° och hänförd till luft- 

 tomt rum. 



Kristallformen har benäget undersökts af herr Carl Morton 

 på Stockholms Högskolas mineralogiska institut; han meddelar 

 därom : 



»Kristallsystem: romhiskt. / -r'- ■''" ~ ,--^ 



a : 6 : c = 0,98727 : 1 : 1,552 7. k \ '"' /Ni 



Comb, (se fig.!) Pco(lOl); ooP2(120); '''\=zh^j^EEEf^\\ 

 Poo(Oll); oP(OOl); ooPoo(lOO). tfv' '■■ J \jj 



Kristallerna äro dels prismatiska —* -^ 



efter makrodiagonalen, dels tafvelformiga parallelt med en yta 

 af makrodomat Poo. Ytorna äro icke så goda att mäta, som 

 på Ir(NH3)5ClBr2 (jfr nedan!). Någon klyfbarhet kunde ej iakt- 

 tagas. Färgen något ljusare än klorobromidens och kristallerna 

 icke så genomskinliga. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 46. N:o 6. ' 3 



