364 PALMAR, OM IRIDIUMS AMMONIAKALISKA FÖREXINGAR. 



Pc5o(101) og H-Poo(lOl) begge omtrent i ligevsegt og forher- 

 skende, samt ooP(llO). De er altid uddragne efter orthodiago- 

 nalen, livorfor grundprismat kun optrasder som afstumpning på 

 siden af krystallerne. Farven er lys vingul, absorption og pleo- 

 kroismus ubetydelig. De optiske axers plan er parallel symmetri- 

 planet, en optisk axe kommer ud nsesten lodret på orthodomat 

 Poo(lOl). Udslukningsvinkeln af den stumpe bisektrix mod ver- 

 tikalaxen omtrent 19°; den treeder ud i den stumpe vinkel ß. 

 Da en axe trseder ud na3sten lodret pä Poo(lOl) må axevinkelen 

 vsere temmelig stor, raåske c. 80^ Dispersion incliné tydelig. 

 Lysbrydningen stserk og dobbeltbrydningen overordentlig stserk. 

 Nöiagtigere undersögelse af krystallernes optiske forliold hindredes 

 af deres ringe störreise.» 



Iridiumpentcuninklorohromid — Ir(NH3)-ClBr2 — erhålles ge- 

 nom sönderdelning af klorosulfatet med en noga afvägd mängd 

 brombarium. Ljusgula kristaller. Saltet förlorar intet i vigt 

 vid upphettning till 100°. 



Analys. Efter glödgning af 0,2432 gr. salt med soda o. s.v. 

 erhölls en blandning af klor- och bromsilfver, som vägde 0,267 1 

 gr. — beräknadt 0,2 668 gr. Antager man att på hvar klor- 

 atom komma två bromatomer, så kan man beräkna procent- 

 halten af klor och brom. 



Ir 



Cl 

 Br 



Saltet löses i 213,6 delar vatten af + 15°. 



Specifika vigtsbestämningar: 



3,013 vid + 16,7° 



3,002 » + 15,5°. 



Medeltal 3, 007; molekylarvolym 157,5. 



Kristallformen har undersökts af herr C. Morton, som 

 därom meddelat: 



Fimuet. 



Beräknadt. 



40,9 7 



40,7 6 



7,50 



7,50 



33,83 



33,7 9. 



