366 PALMAR, OM IRIDIUMS AMMONIAKALISKA FÖRENINGAR. 



Saltet löses i 104,5 delar vatten vid + 15°. 

 Specifika vigtsbestämningar: 



3,118 vid + 15,4° 



3,118 » + 15,9°. 



Medeltal 3,ii8; molekylarvolym 182,o vid + 15,5°. 

 Kristallformen bar undersökts af herr C. Morton, som 

 därom meddelar: 



»Kristallsystem : romhiskt. 



rt : 6 : c = 0,94 239 : 1 : 1,4 220. 



Combinationer: Poo(lOl); Pco(Oll). 



Kristallerna äro utvecklade såsom i det närmaste tetra- 

 gonala pyramider. Ytorna spegla utmärkt godt. Färgen är 

 Ijusbrun. 



Mätt. Beräknadt. 



101 : lOT = 67° 3' 67° 4' 



101:101 = 112° 56'^ 112° 56' 



011 : OTl = 109° 46'^ 109° 46' 



011 : 101 = 71° 30' 71° 28'.» 



Iridiumpentaminkloronitrat — Ir(NH3)5Cl(N03)2 — erhålles 

 af klorosulfatet med bariumnitrat. Hvitgula kristallaggr^gat. 



Analys: mellan papper pressadt salt förlorar intet i vigt 

 vid 100°. Saltet förpuffar vid upphettning, hvarför iridiumhalten 

 bestämdes genom reduktion af den blåa oxid, som erhålles vid 

 glödgning med soda. 





Fuunet. 



Beräknadt. 



Ir 



43,9 2 



44,11 



Cl 



8,29 



8,11 



N 



22,66 



22,40. 



Saltet löses i 51,54 delar vatten vid + 15°. 



Specifik vigt: 2,404 vid + 15,4°; molekylarvolym: 182,o. 



Iridiumpentaminhlor onitrit — Ir(NH3)5Cl(N02)2 — erhålles 

 af trikloriden genom sönderdelning med en beräknad mängd silf- 

 vernitrit. Särdeles väl utbildade, ljusgula, lättlösliga prismer. 

 Förlorar intet i vigt vid 100". 



