ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRITANDLINGAK, 1889, N:0 6. 371 



Funnet. Beräknadt. 



Ir (första beredningen) 37,2 9 37,2 6 



Br (andra » ) 46,0 5 46,3.'.. 



Saltet löses i 352 delar vatten af + 12,5". 



Specifika vigtsbestämningar : 



3,247 vid + 16,7° 



3,244 M + 16,6°. 



Medeltal: 3,246; molekylarvolym = 159,6. 



Kristallformen är undersökt af herr C. Morton, som därom 

 meddelat : 



»Kristallsystem : rombiskt. 



a -.b : c = 1,0254 : 1 : 1,6086. 



Kombinationer: Pco(lOl); Poo(Oll). 



Kristallerna äro vanligen prismatiska efter makrodiagonalen. 

 Ytorna väl glänsande, men svåra att få bilder af, då kristallerna 

 äro mikroskopiska. Färgen är Ijusbrun. 





Mätt. 



Beräknadt. 



101:101 = 



= 116° 16'^ 



116° 16' 



011 :Oll = 



= 114° 58'^ 



114° 58'. 



Den svårlösligaste kloriden. 



Stannar olöst, när blandningen af de tre ammoniakaliska 

 kloriderna behandlas med kokande vatten (sid. 359). Kan, ehuru 

 med stort besvär, omkristalliseras. Bildar läderfärgade, mikro- 

 skopiska taflor. Afger vid glödgning salmiak och klorväte samt 

 lemnar iridiura. 



Analys. Vid upphettning till 100° förlorade den i medeltal 

 0,8 9 ^ i vigt. Berodde kanske på mekaniskt inneslutet vatten, 

 hvilket synes icke ens vid 100° fullständigt kunna aflägsnas; 

 analyserna visa i allmänhet en liten förlust. (Undantag gör 

 materialet till analys IV, som icke häller förlorade i vigt vid 

 upphettning till 100°.) 



