382 EKBOM A MAUZELIUS, OM a- OCH ß-MONOFLUORNAFTALIN. 



Det uppkomna saltet /J-Cj^H^NHo, HFl finge vi att kristallisera 

 i färglösa fjäll genom att koncentrera lösningen. A mellan nltrer- 

 papper pressadt material gjordes följande bestämning: 



0,3994 gr. gaf vid förbränning med kopparoxid 27,2 ccm. 

 N-gas, mätt öfver kalilut vid 764 mm. bar.tr. och 19,5° C. 



I procent: 



Beräknadt. Funnet. 



8,59 8,05. 



Såsom man kunde vänta, var materialet ej fullt rent. 



/:?-CjoH7NH2, HFl är lättlösligt i vatten. Saltet sönderdelas 

 vid upphettning. 



Reaktionen vid framställning af f5-monofluornaftalin förlöper 

 pä alldeles samma sätt som vid a-monofluornaftalin är beskrifvet. 

 Efter neutralisering med soda och tvättning med natronlut de- 

 stillerades råprodukten med vattenånga, hvarvid en hvitaktig, fast 

 kropp erhölls. Denna var dock förorenad af /?-naftylamin. För att 

 skilja fluorföreningen från inblandad naftylamin kokades det orena 

 materialet med konc. klorvätesyra, hvarvid /J-Cj^H^NHj, HCl gick 

 i lösning. Efter upprepade dylika reningar löste vi /if-fluorföreningen 

 i minsta möjliga mängd alkohol, hvarur den vid tillsats af vatten 

 utföll som en hvit, i en röd nyans skiftande kristallinisk fällning; 

 denna togs å filtrum, uttvättades med vatten samt utpressades. A 

 öfver svafvelsyra torkad substans gjordes följande analyser: 



I. 0,1837 gr. gåfvo vid förbränning med PbCrO^ och syr- 

 gas 0,0870 gr. HoO (motsvarande 0,oo966 gr. väte) samt 0,55 14 

 gr. CO2 (motsvarande 0,i5038 gr. kol). 



II. 0,2007 gr. gåfvo vid förbränning, utförd på samma sätt, 

 0,1018 gr. H2O (motsvarande 0,oii3 gr. väte) samt 0,6039 gr. 

 CO2 (motsvarande 0,i64 7 gr. kol). 



I procent: . 





Berälc 



Qadt. 



FU! 



I. 



anet. 



II. 



^10 



120 



82,19 



81,88 



82,06 



H, 



7 



4,80 



5,26 



5,63 



Fl 



19 



13,01 



— 



— 



146 100,00. 



