ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAl). FÖRHANDLINGAR 1889, N:0 7. 467 



Sulfaminkummsyreaiiiid. 



,CH(CH3>, 4 

 ^C0NH2" 1. 



Kloriden kokas med starkaste amoiiiak en kort stund. 

 Därvid smälter den genast och öfvergår snart i en fast hvit 

 massa, under det att en del går i lösningen men utkristalliserar 

 vid afsvalning. Det är af vigt att använda stark amoniak, 

 ty af utspädd öfverföres kloriden till stor del i sulfokuminsyrans 

 amoniumsalt enligt följande reaktion: 



C9H,o< coa + 2H,0 -f 2NH3=C9H,„<g^^-^^^* + 2HC1 . 



Den sålunda erhållna amiden är temligen lättlöslig i kok- 

 hett vatten och kristalliserar därur vid afsvalning i vackra, rom- 

 biska taflor, som smälta vid 225° (okorr.). 



Beräknadt Funnet: 



för CioH^NjSOa : 



N 11,57 11,65 . 



Anmärkningsvärdt är, att såväl denna amid, som den nedan- 

 för beskrifna isomeren tydligen hafva sura egenskaper och kunna 

 gifva salter med åtminstone de starkaste baserna. De lösas i 

 utspädd kall kalilut ytterst lätt och utfällas oförändrade vid till- 

 sats af saltsyra eller ättiksyra. Blandas amiden med stark 

 kalilut (eg. v. 1,3 o) till en gröt, så börjar den att lösas men 

 efter få ögonblick stelnar alltsammans till en fast hvit kropp. 

 Någon amoniaklukt kan därvid icke iakttagas. 



ni-Sulfaminkuminsyra. 



CH(CH3)2 4 

 -SO2NH, 3 

 ^COOH ' 1. 



C6H3fS02NH. 3 



Amiden utrördes med kalilut (eg. v. l,3o) och blandningen 

 uppvärmdes i vattenbad, till dess den icke vidare luktade amo- 



