510 EKSTRAND, OM NAFTOÉSYROR. VI. 



2) 0,1937 gr. gåfvo 0,4686 CO2 = 0,1278 C Och 0,0888 H2O 



= 0,0099 H. 



Funnet. Beräknadt för 



1. 2. C,oH,N(C,H30),CO,H. 



C — 65,9 7 66,4 2 



H — 5,11 4,79 



N 5,44 5,16. 



Diacetylderivatet är särdeles lättlöst i ättiksyreanhydrid och 

 märkbart lösligare i alkohol än monoacetylderivatet. Genom ut- 

 seende och smältpunkt skiljas båda lätt från hvarandra. 



Mononitro-nionoacetamido-,/y-iiaftoesyra. 



Förestående monoacetamidosyra löstes i en ringa mängd varm 

 isättika, och lösningen häldes varm, ehuru icke kokande, i kall 

 salpetersyra af eg. v. 1,4 2, och blandningen omskakades. Till 

 en början höll sig lösningen klar, fastän den fullkomligt svalnat, 

 men efter tolf timmar hade allt stelnat till en af fina gula nålar 

 bestående kristallmassa. Den renades genom kokning med al- 

 kohol och kristalliserade derur i fina nålar. Smältpunkten låg 

 vid 270°. 



0,1754 gr. gåfvo 0,3654 00,1 = 0,0997 C OCh 0,0764 HjO 

 = 0,0084 H. 



Funnet. Ber. f. CioHsNOjNHO^HaOCO^H. 



C 56,84 56,93 



H 4,78 3,65. 



Genom reduktion med ferrosulfat i ammoniakalisk lösning 

 af denna syra erhölls ett amidoderivat, hvars klorväteförening 

 utfäldes vid tillsats af stark klorvätesyra och bildade kristalli- 

 niska, vårtformiga aggregat. Det var att antaga, att, derest den 

 sist inträdande nitrogruppen intagit en vanlig orto- eller ock 

 peri-ställning till acetamidogruppen, denna skulle träda i reak- 

 tion med den genom reduktionen bildade amidogruppen och der- 

 igenom gifva upphof åt en etenylamidin, innehållande gruppen 

 — NHx^ 



