530 ENESTRÖM, SVEDENBOUGS MATEMATISKA ARBETEN. 



icke blefvo offentliggjorda. Arbetets ändamål var att dels på 

 ett lättfattligt sätt framställa algebran, dels visa dess stora 

 nytta särskildt inom mekaniken och ballistiken, dels slutligen 

 värka för införande af en svensk matematisk terminologi. I 

 öfverensstämmelse härmed innehåller Regelkonsten en förteckning 

 öfver nya svenska matematiska termer jämte deras betydelse, 

 en framställning af den elementära algebran till och med andra 

 gradens ekvationer, samt en rikhaltig samling problemer lösbara 

 medels ekvationer af första och andra graden. Men dessutom 

 finnes där äfven åtskilligt, som ligger utom dess plan, såsom 

 satser om koniska sektioner med filosofiska spekulationer af 

 samma art som i Dcedalus Hyperhoreus, beskrifning på en ny 

 vågbalk, regler för bestämmande af en kanons lämpligaste pro- 

 portioner, o. s. v. Framställningen af algebran är delvis ganska 

 förtjänstfull; sä har Svedenborg t. ex. sökt underlätta inhäm- 

 tandet af bokstafsräkningens operationer genom jämförelse med 

 motsvarande operationer för sifteruttryck, samt genomgående an- 

 vändt negativa och brutna exponenter. Emellertid fördunklas 

 dessa förtjänster i väsentlig mån därigenom, att behandlingen af 

 kvadratiska ekvationers lösning är alldeles misslyckad ; dels fram- 

 ställer Svedenborg lösningen af ekvationen x- = ax + b såsom 

 en värklig kvadratrotsutdragning ur ax + b, dels angifver han blott 

 en rot till ekvationen, äfven då båda rötterna äro positiva. Dess- 

 utom äro flere regler otydligt uttryckta och flere räknefel finnas; 

 särskildt angifvas två olika, men båda oriktiga, bestämningar af 

 gyllene snittet. Slutligen är antalet tryckfel i formlerna opro- 

 portionerligt stort, hvilken omständighet ensam gör arbetet så 

 godt som odugligt till lärobok. De i Regelkonsten intagna pro- 

 blemen äro så till vida omväxlande, som de hämtats från flere 

 olika områden; å andra sidan har en mindre lämplig ensidighet 

 vid deras val gjort sig gällande därigenom, att det öfvervägande 

 flertalet af dem genom regula de tri omedelbart reduceras till 

 ekvationer af första graden. Lösningen är stundom otydligt an- 

 gifven, och i vissa fall blir den obegriplig genom frånvaron af 

 de citerade figurerna. Hvad slutligen den af Svedenborg ska- 



