650 ^ BLADIN, OM DITRIAZOLFÖREXINGAR. 



sattes med benzoylklorid i öfverskott. Då vid vanlig temperatur 

 ingen reaktion inträdde, uppvärmdes blandningen, hvarvid cyan- 

 föreningen löste sig, och klorvätegas bortgick i mängd under 

 stark pösning. Den bruna lösningen kokades ytterligare en 

 stund och göts därpå i kalilut, hvarvid en brun olja afskilde sig, 

 som vid omröring småningom till största delen stelnade. Kvar- 

 varande benzoylklorid bortskaffades genom pressning mellan läsk- 

 papper, hvarvid en Ijusbrun massa erhölls, som renades genom 

 några omkristalliseringar ur alkohol. Kristalliserad ur detta 

 lösningsmedel, håller föreningen 2 molekyler kristallvatten, som 

 bortgå vid 100° C. 



Analyser på vid 100° C. torkad substans: 



1. 0,1929 gr. förbrändes med blykromat och gaf 0,5366 gr. 

 CO2 (motsv. 0,14635 gr. C) och 0,o888 gr. H^O (motsv. 0,oo987 

 gr. H). 



2. 0,2128 gr. förbrändes med kopparoxid och gaf 35,2 ccm. 

 N-gas, mätt öfver kalilut vid 742 mm. bar.tr. och 14,6° C. 



Funnet. 





Beräknadt. 



F 









1. 



C,s 



386 



76,4 



75,9 



H0.0 



20 



4,5 



5,1 



Ne 



84 



19,1 



— 



19,3. 



440 100,0. 



Vattenbestämning på lufttorkad substans: 

 0,2098 gr. förlorade vid 110' C. 0,oi66 gr. 

 Ber. på CjgHjoNg + 2H2O. Funnet. 



2H.^0 7,6 7,9. 



Föreningen är svårlöslig i alkohol och kristalliserar därur i 

 färglösa, fina nålar; mycket svårlöslig i eter, olöslig i vatten. 

 Smältpunkt 257 — 258° C. Det är en ytterligt svag bas. 



