656 HECTOR, OM DERIVAT AF SVAFVELURINÄMNEN. I. 



härvid förhålla sig alldeles analogt med fenylsvafvelurinämne 

 samt gifva upphof till baser, homologa med den af sistnärada 

 urinämne erhållna produkten CJ4HJ2N4S, hvilken jag i min förra 

 afhandling efter Prof. Widmans beteckningssätt ^) kallade dia- 

 nilido-oiazotiol. Som det torde vålla svårigheter att uppkalla 

 de senast frarastälda homologa oiazotiolföreningarna i analogi 

 med detta namn eller emedan temligen invecklade benämningar 

 härigenom skulle uppstå, torde det vara lämpligt att utbyta 

 namnet dianilido-oiazotiol mot det mera rationela difemjl-di- 

 amido-oiaztiol. 



Tetrafeiiyl-diimido-cliliydro-oiaztiol 



I I 



erhålles af difenylsvafvelurinämne och vätesuperoxid. 10 gr. di- 

 fenylsvafvelurinämne löstes i alkohol, hvarefter utspädd klorväte- 

 syra tillsattes. Lösningen kokades derpå med 50 gr. 3 fo väte- 

 superoxidlösning. Härvid grumlades vätskan af afskildt svafvel. 

 Sedan den kokat några minuter, filtreiades den, då svafvel stan- 

 nade på filtrum i form af en tjock, stelnande olja. Lösningen 

 fick kallna samt filtrerades ytterligare, hvarpå den försattes med 

 vatten, då en halfflytande olja utföll, utgörande ett klorvätesalt 

 af den bildade basen. Den filtrerade vätskan försattes derpå 

 med amoniak, då en hvit tjock fällning erhölls, som hopbakade 

 sig till en klump. Denna fällning visade sig vid analys vara 

 den sökta basen. Fällningen löstes i alkohol och fick kristalli- 

 sera derur. Den torkades vid 70° och analyserades. Analysen 

 gaf i procent: 





Funne 



t. 



Beriiknadt 



C 



73,87 



— 



74,28 



H 



5,0 6 ' 



— 



4,76 



N 



-^ 



13,61 



13,33. 



') J. pr. Ch. 38, 185. 



