ÖFVERSIGT AF K. VKTENSK.-AKAI). I'<)1{ HANDLINGAR 1 889, N:0 10. 657 



Basen smältor vid 131°. Den aer med klorväte och svafvo!- 

 syra i vatten svärlösliiia, i alkoliol ytterst lättlösliga salter. Med 

 platinaklorid erhalles en brun fällnina, utgörande ett diibbelsalt. 



Di-a-iiaftyl-diamido-oiaztiol 



N N 



CioH.NH — C C — NHCi„H, 



erhalles vid behandling af f<-naftylsvatvelurinämne och vätesuper- 

 oxid. 2 gr. (v-naftylsvafvelurinämne löstes i kokande alkohol, 

 försatt med klorvätesyra, hvarpå 12 gr. 3 % vätesuperoxidlösning 

 tillsattes. Efter några ögonblick grumlades vätskan och blef gröngul 

 af afskildt svafvel, hvarefter den filtrerades, sedan den fått koka 

 några minuter. Vid vätskans afsvalning utföll en tjock, seg, 

 mörk olja; försattes alkohollösningen med vatten, utföllo grå- 

 hvita flockar, som hopbakade sig till en gråaktig, nästan half- 

 flytande klump. Nu filtrerades vätskan samt försattes med HgN, 

 då en hvit fällning erhölls, ehuru i temligen ringa qvantitet. 



Den hvita fällningen, som jag antog vara det sökta or-naftyl- 

 derivatet, erhölls på detta sätt med endast ringa utbyte. Den 

 grå, vid afsvalningen utfallande oljan, som utgjordes af det klor- 

 vätesyrade saltet, var, såsom försöket utvisade, svårlösligt i kall 

 alkohol samt nästan olösligt i vatten. För att erhålla ett bättre 

 utbyte försökte jag andra lösningsmedel och syror, hvarvid dock 

 intet bättre resultat erhölls. Följande metod fann jag slutligen 

 vara mest tillfredsställande. 



r<-naftylsvafvelurinämnet, som är högst svårlösligt i äfven 

 kokande vatten, uppslammades häri, hvarvid så mycket vatten 

 användes, att det klorvätesyrade saltet af den nya basen skulle 

 stanna upplöst, äfven sedan vattnet kallnat. Vanligen togs när- 

 mare en liter vatten till 2 a 3 gr. svafvelurinämne. Det kokande 

 vattnet försattes med litet klorvätesyra samt derefter med väte- 



