29 



Orienteringsø og samtlige Smaaøer i Dove Bay. Paa Ymers Nuna- 

 tak 60 Kilom. inde paa Indlandsisen (Nord for Dronning Louises 

 Land") blev der i April 1908 set mange Rypespor. Paa en Høj- 

 slette af meget vid Udstrækning og beliggende 500 Meter over 

 Havet — 83 o 12' n. Br. — fandt Koch og Bertelsen 18 Maj 1907 

 friske Rypespor paa Sneen. Efter Brønlunds efterladte Notitser 

 har Arten været ret almindelig i »Mylius-Erichsens Land«, vist 

 især langs Vestsiden af »Danmarks Fjord«. Rejseholdet har saa- 

 ledes her paa én Dag, 26 August 1907, skudt 13 Ryper. 



I den absolute Mørketid var Ryper eller deres Spor trods tal- 

 rige Undersøgelser paa forskellige Lokaliteter intet Steds at finde, 

 og der er ikke Tvivl om, at Arten for de 3 Maaneder forlader 

 den Del af Nordøstgrønland, hvorom her er Tale. Rimeligst 

 er det vel at antage, at Vandringen kun strækker sig til noget 

 sydligere liggende Egne af Østgrønland \ eftersom Ryperne atter 

 begyndte at indfinde sig først i Februar, inden Solen endnu var 

 kommet over Synskredsen. (Ved Skibshavnen viste de første 

 Ryper sig i 1907 den 4 Februar; i det følgende Aar 4 Dage senere). 



Trækket strakte sig over Februar, Marts og det meste af 

 April, og Antallet af Ryper inden for et bestemt Omraade kunde 

 i denne Tid variere meget stærkt. 



I Smaaselskaber paa 2—5 Individer, sjældnere flere, men ogsaa 

 ret ofte enkeltvis, strejfede Ryperne i den koldeste Tid (Februar 

 og Marts) om paa Sletterne, for det meste i Nærheden af Kysten, 

 søgende Næring paa de af Stormen affejede Partier. Knopper 

 og korte, overbidte Stængelstykker af Polarpil udgjorde deres 

 vigtigste Næring. Maverne af de fra denne Aarstid skudte Ryper 

 indeholdt tillige efter Dr. Lindhards Undersøgelser Dryas octo- 

 petala (Blade) og Saxifraga oppositifolia (Bladrosetter). Den lave 

 Temperatur — ofte henved -j- 40" — sj^ntes, naar Vejret iøvrigt 

 var godt, ikke synderligt at genere de haardføre Fugle. Kun 

 under heftige Snestorme og paa Tider, hvor Jorden var dækket 

 af et tykt, jævnt liggende og skorpet Snelag, faldt det Ryperne 

 haardt at friste Tilværelsen. 



Mod Solnedgang søgte Rypen til Fjælds for at overnatte. I dyb 

 Sne — altid i Fjældets Læside — opskrabede den et indtil 20 cm. 

 dybt Hul, lige netop stort nok for Fuglens Krop, og her tilbragte 

 den saa Natten, at dømme efter Maaden, hvorpaa dens Ekskre- 



^ Overvintrende Rj'per er efter H. Winge: Grønlands Fugle trufne — 

 endog i Mængder — paa Shannon 0. 



