37 



Søen, kastede Fuglen sig næsten lodret og under de ejendom- 

 melige skruende Bevægelser, der karakteriserer Artens Flugt- 

 manøvrer, paa Søen og begav sig derefter hurtigt svømmende 

 hen til Reden. Hannen opholdt sig som Regel i en anden Sø 

 tæt derved. De fleste af de rugende Hunner, jeg senere iagttog, 

 var mindre sky og nøjedes ved min Ankomst med at svømme 

 et Stykke ud paa Søen, hvor de saa sammen med Hannen under 

 en hæslig Skrigen eller Mjaven afventede min Bortgang. 



Samtlige fundne Reder indeholdt 2 Æg. Disse varierede en 

 Del, mindre i Farve end i Størrelse og Form. Redernes Anbrin- 

 gelse var paa det nærmeste ens: i umiddelbar Nærhed af Vandet, 

 men kun hvor der fandtes lidt kort Græs eller anden Vegetation. 

 Halvraadne, vanddrukne Plantestængler hentede fra Bunden af 

 det lave Vand i Redens nærmeste Omgivelser samt enkelte friske 

 Stængler afklippede med Fuglens Næb og anbragte omkring den 

 øverste Rederand udgjorde Redematerialet. Den 10 Juli iagttog 

 jeg en Hun sysselsat med at bygge Rede. Dagen efter var denne 

 fuldt færdig; men der hengik dog 5 Dage, inden det første Æg 

 blev lagt. Den paafølgende Dag rugede Fuglen paa to Æg. 



Et Par næsten fuldt udviklede Unger endnu ledsagede af 

 Moderfuglen blev 4 September 1906 sete og skudte i en Dam 

 paa Snenæs. Dammen var allerede for Størstedelen tillagt med 

 Nyis. 



I Lakseelven, ved dennes Munding og i Bugten og Søerne der 

 i Nærheden havde Mængder af Lommer fast Tilhold. Deres 

 væsentligste for ikke at sige eneste Næring udgjordes her af 

 Fjældørred {Salmo alpinus), der i uhyre stort Antal fandtes saavel 

 i selve Elven som i den lille Bugt uden for denne. Ogsaa de 

 fleste Ferskvandssøer husede Mængder af Ørred. I Maver af 

 Lommer skudte straks efter Ankomsten, paa hvilken Tid Fuglene 

 er henviste til Smeltevandspytter og mindre Damme, fandt jeg 

 ofte vegetabilske Levninger. 



Af Karakter er Lommen stridbar og ufordragelig særlig over 

 for egne Artsfæller. Fra min Sommerstation paa Stormkap 

 kunde jeg daglig iagttage deres Færden, dels i Dammen oppe i 

 Landet, dels i Stormelvens Munding, til hvilke Fuglene paa visse 

 Tider af Døgnet søgte ud for at fiske. 



Liggende paa Vandet udstøder Fuglen en hæslig Lyd, nær- 

 mest at sammenligne med en arrig Kats Mjaven. Under sin 

 høje, skønne og hurtige Flugt frembringer den derimod en vidt 



