48 



Tringa canutus (L.), Islandsk R^'^le. 



Paa den ca. 10 Kilometer lange Strækning fra Stormelven til 

 Snenæs havde Arten hele Sommeren fast Tilhold. Uagtet jeg 

 adskillige andre Steder fandt samme Slags Lokalitet, saa jeg kun 

 undtagelsesvis Fuglen uden for nævnte Omraade og da aldrig langt 

 fjærnet fra dette. Udelukket er det dog ikke, at enkelte Par yngler 

 i Egnen N. og V. for Hvalrosodde, hvor ypperlige Lokaliteter 

 findes, og hvor jeg ogsaa et Par Gange har truffet gamle Fugle. 

 Af Ekspeditionens Slæderejsende blev Arten aldrig med Vished set. 



Da jeg 18 August 1906 første Gang besøgte Stormkap og om- 

 liggende Land, fandt jeg hist og her ved sandede Ferskvands- 

 bredder og paa overrislede Sandskraaninger Fodspor af Islandsk 

 Ryle, som paa dette Tidspunkt allerede havde forladt Landet. 



I Sommeren 1907 og 1908 traf jeg Arten paa den nævnte 

 Strækning tilsyneladende i et meget konstant Antal paa omkring 

 ved 30 Par. Selv om det trods ivrige Bestræbelser ikke lyk- 

 kedes mig at finde nogen Rede, hvad jeg jo foruden mit fuld- 

 stændige Ukendskab med Fuglens Sædvaner i Yngleperioden maa 

 tillægge Redelokaliteternes ensartede Karakter og meget betydelige 

 Udstrækning, kom jeg dog gennem fortsatte Iagttagelser og ved 

 Undersøgelser af Fugle, skudte til forskellige Tider, til sikker 

 Erkendelse af, at denne paa sine Ynglepladser jo eUers meget 

 lidet kendte Fugl yngler her. 



Nøjagtigt samtidig med de øvrige i Landet forekommende 

 Vadefugle ankom Arten parvis til Stormkapterrainet for de paa- 

 gældende to Somres Vedkommende henholdsvis 2 Juni og 28 Maj. 

 Medens Sandløbere, Ryler, Stenvendere og Præstekraver straks 

 udsøgte sig de i sparsomt Tal forekommende snebare Partier, 

 valgte de Islandske Ryler fortrinsvis de endnu snefyldte Lav- 

 ninger i Kær- og Moseterrainet, og her saa jeg dem løbe om paa 

 Sneen ivrigt optagne af at afnippe Frøene af Star- og Frytle- 

 Tuerne, hvis yderste Spidser hist og her ragede frem over denne. 

 I det hele taget lever denne Ryleart i højere Grad end sine 

 nærmeste Slægtninge paa visse Aarstider af Planteføde. 



Ogsaa paa snebare Pletter paa højt liggende Fjældsletter, ja, 

 endog paa Toppen af de i Stormkapterrainet liggende høje Grus- 

 banker saa jeg de første Dage nu og da et Par Fugle, der dog 

 snarere havde taget Sæde her for at udhvile sig efter Rejsen end 

 for at søge Føde. Saa snart Smeltevandspytterne og isfri Fersk- 



