15 



den uden for liggende lille Bugt saa godt som hele Tiden for- 

 blev isfj'ldt. 



Nogle faa Par Maager, hvis Reder sikkert havde været anlagte 

 i Fjældene Vest for Lakseelven, mødte i Slutningen af August 

 frem med deres voksne Unger, til hvilke de maa have fundet 

 tilstrækkelig Næring i den lakserige store Elv. (En nærmere 

 Redegørelse vedrørende disse Fuglearters Yngleforhold vil findes 

 i de respektive Artiker). 



Naar man husker, med hvilken Haardnakkethed saa godt 

 som alle P'ugle søger deres een Gang valgte Rugeplads, maa det 

 ikke forbavse, at Fuglene paa det her omhandlede Territorium 

 indfinder sig til normal Tid og i normalt Antal uanset Vejr- og 

 Isforhold, og naar Forholdene anses for ugunstige, undlader at 

 yngle i Stedet for, som maaske vilde ligge nær at antage, hur- 

 tigst at' fortrække til Steder, der byder paa bedre Vilkaar. — 

 Fuglene ved vel, at slige Steder, om disse forøvrigt opfylder de 

 ønskede Betingelser, paa Forhaand er befolkede efter en passende 

 Maalestok, og at de her een Gang hjemmehørende Artsfæller 

 derfor med Energi værger deres Domæne. 



Fiiligula marila (L.), Bjærgand. 



Af denne i Grønland ellers meget sjældent forekommende 

 Andeart ^ traf jeg paa Stormkap 21 Juni 1907 to Fugle, Han 

 og Hun. 



Ænderne holdt i længere Tid til i en klar Sø med lavt Vand 

 ca. 1 Kilometer fra Kysten (»Bjærgandesøen«. — Se Kortet) og 

 undgik stedse Selskab af de andre paa Søen liggende Ænder: 

 Havlit og Konge-Ederfugl. I Modsætning til disse viste Bjærg- 

 ænderne sig meget sky og først 2 Juli lykkedes det mig at skyde 

 Hannen, hvorefter Hunnen forsvandt for stedse. Hannens Mave 

 indeholdt Planterester og Smaasten. Saa vidt jeg efter Hannens 

 Kønsorganer kunde slutte, har Ænderne næppe haft til Hensigt 

 at yngle den paagældende Sommer. 



^ I Følge H. Winges »Grønlands Fugle« har Bjærganden kun enkelte Gange 

 vist sig paa Grønlands Vestkyst. — Ovennævnte Individ er det første fra 

 Østgrønland hjembragte. — I Oktoberheftet 1910 af nærværende Tidsskrift 

 omtales en Bjærgand som skudt ved Angmasalik i Maj 1909 — altsaa 2 Aar 

 senere (jævnfør O. Helms: Nye Arter for Østgrønland). 



