58 



langs Kysten, hvor Vadefuglene, selv om de har indfundet sig 

 i Landet, kun ganske undtagelsesvis viser sig. Rejsens Leder, 

 Kaptajn Koch, ansaa iøvrigt de berejste Landstrækninger for 

 lidet egnede for Sandløberen, maaske dog »Amdrups Land« paa 

 omtrent 81°n. Br. undtaget. 



Om Mylius-Erichsen og hans to Ledsagere Hagen og Brøn- 

 lund, der oversomrede i Egnen omkring »Danmarks Fjord«, har 

 truffet Arten her oppe, vides ikke. 



I Brønlunds efterladte Notitser, blandt hvilke der ellers hist 

 og her findes sparsomme Optegnelser om sete eller skudte Fugle, 

 nævnes Sandløberen ikke. 



Til Terrainet ved Stormkap indfandt Arten sig, enkelt- 

 eller parvis, i 1907 og 1908 henholdsvis 2 Juni og 28 Maj. 1 

 Selskab med de øvrige, samtidig ankomne. Vadefugle og med 

 store Skarer af Snespurve søgte Sandløberne de første Dage efter 

 Ankomsten de faa snebare Partier i Kærene og paa de omgivende 

 lave Stensletter og førte her en højst kummerlig Tilværelse. 

 Heftige Snestorme og lav Temperatur i Forbindelse med Man- 

 gelen af aabent Vand gjorde det ofte vanskeligt for Fuglene at 

 bjærge Livet. Ved den hastigt stigende Temperatur udvidedes 

 de sparsomme Fourageringsomraader i Løbet af faa Dage ganske 

 betydeligt. Større og større Strækninger afdækkedes for Sne, 

 og Isen langs Bredderne af Smaasøer og Damme med grundt 

 Vand forsvandt for den brændende Sol samtidig med, at mindre 

 Smeltevandspytter dannede sig rundt om i Terrainet. Sandlø- 

 berne trak sig nu efterhaanden parvis tilbage fra Omgangen med 

 de andre Fugle og førte omkring paa de stenede tørre Sletter 

 en ret ubemærket og stille Tilværelse. 



Nu og da kom de besøgsvis hen til Smeltevandspytterne og 

 ved Ferskvandsbredderne for at bade sig og søge Næring, og 

 her saas de da atter blande sig med Artsfæller og andre Smaa- 

 vadere som Ryler og Præstekraver. Bredderne af det salte 

 Vand søger de gamle Fugle efter mine Erfaringer aldrig. 



Henimod Midten af Juni begyndte Parringen. I smukt Vejr 

 navnlig ved Aftenstid saas og hørtes Hannen i sin ejendomme- 

 lige Parringsflugt. Under en snerrende eller svagt vrinskende 

 Lyd hæver den sig paa stærkt vibrerende Vinger et Par Meter 

 over Jordoverfladen og fortsætter i denne Højde Flugten et kort 

 Stykke, hyppigst ad en lige Linie, sjældnere i mindre Kredse. 

 I sin Aifekt sætter Fuglen sig ofte paa Toppen af en større. 



