73 



set 29 August 1907 i det aabne Vand ud for Kap Bismarck. 

 Denne Hun optraadte som alle de øvrige sete i fuld Sommer- 

 dragt. 



Rugetiden, og i hvor lang Tid Hannen ledsager Ungerne, har 

 jeg ikke set mig i Stand til med Bestemthed at kunne fastslaa. 

 Den Omstændighed, at jeg gentagne Gange efter Midten af Juli 

 traf Hanner, hvis stærkt udprægede Rugepletter, eller rettere 

 fuldstændigt nøgne Bryst og Bug, og afmagrede Legeme tydeligt 

 nok røbede, at de ganske nylig havde ruget uden dog nu at 

 søge hen til nogen Rede eller føre et Kuld Unger, kunde tyde 

 paa, at disse sidste meget tidligt overlades til sig selv. At jeg i 

 den Tid, Thorshaner maatte formodes at kunne træffes ved Un- 

 gerne — fra Midten til Slutningen af Juli — trods ivrig Søgen 

 paa de Steder, Arten ellers var almindelig, ogsaa med Rede, 

 aldrig traf nogen Fugl ved Unger, bestyrker mig i Formodningen 

 om nævnte Forhold. Unger af Thorshanen fandt jeg overhovedet 

 aldrig, hvad der vel især maa tillægges disses Evne til at und- 

 drage sig Menneskers Opmærksomhed navnlig i et saa vanskeligt 

 Terrain som det paagældende. 



Hannerne forlod, ligesom Hunnerne, successive Landet kort 

 Tid efter, at deres Hverv ved Yngelen var tilendebragt. 



Af Karakter er Thorshanen tillidsfuld, livlig og fordragelig, 

 dens Bevægelser særdeles yndefulde og dens Flugt hurtigere 

 end nogen anden Vadefugls. Dens korte, fine, men gennem- 

 trængende Lokkeskrig, som den under Flugten — navnlig i stærk 

 Taage — hyppigt gentager, kan høres paa uforholdsmæssig lang 

 Afstand. Selv i Yngletiden, hvor den stedse færdes borte fra Havet, 

 ses den altid paa Vand eller i dettes umiddelbare Nærhed. 



Sin Næring henter Fuglen som før antydet fortrinsvis under 

 Svømningen, oftest langs Bredderne af mindre Ferskvandsdamme 

 og Søer eller mellem græsbevoksede Tuer omgivne af ganske 

 lavt Vand. En Snes Maveanalyser godtgjorde, at dens Hoved- 

 næring (i Yngletiden) er Sraaainsekter, især Myg, og disses Larver. 

 Flere af de skudte Fugle havde Spiserør og Mave fyldte med 

 Myggelarver, af hvilke Ferskvandspytterne huser store Mængder. 

 Ogsaa fine, ubestemmelige Planterester (Alger?) fandt jeg i enkelte 

 Maver. Ved Ankomsten til Ynglestederne viste Hunnerne sig 

 at være ret magre, medens Hannerne var overordentlig fede. 

 At Hannen i den lange, besværlige Rugetid, under hvilken den 

 af Hensyn til den forholdsvis lave Temperatur kun ganske mo- 



