74 



mentvis tør forlade Reden for at søge Næring, har Brug for 

 det opsparede Fedt, ligger nær at antage. 



Som de øvrige Smaavaderes Yngel efterstræbes Thorshanens 

 vist især af Ravn, Kjove og Fjældræv. De voksne Fugles eneste 

 Fjende er Jagtfalken, der overrumpler og bortsnapper dem, 

 naar de ligger paa Vandet. Dette havde jeg en Dag i Sommeren 

 1907 Lejlighed til at se. Just som jeg gik og betragtede en 

 Thorshane-Han, der svømmede om langs Bredden af en lille, 

 klar Dam ikke to Skridt fra mine Fødder, hørte jeg pludseligt 

 en stærk Susen i Luften, og en gammel Falk skød sig i samme 

 Nu fra en svimlende Højde som en Pil ned mod Vandfladen, 

 bortsnappede Thorshanen og steg derefter med denne i Kløerne 

 atter hurtigt til Vejrs. Paa en Klippetop nede ved Buglen saa 

 jeg Rovfuglen dale ned og sætte sig for at fortære sit Bj^tte. 



Den Rutine, med hvilken Falken udførte Bedriften, tydede 

 paa, at adskillige Thorshaner forhen var gaaet samme Vej. 1 

 Flugten kan Jagtfalken afgjort ikke tage en Thorshane. 



Hunnernes Farvevariationer var kun faa og lidet iøjnefaldende. 

 Det mørke Strubeparti var hos enkelte — vist ret gamle Fugle — 

 nærmest sort, men hos de fleste Individer med graalig Tone. 

 Hannerne varierede ikke lidt i Farve paa Bryst og Bug. Nogle 

 var her saa godt som ensfarvet brunrøde, andre med færre eller 

 flere lyse Fjerpartier og atter andre næsten hvide. Struberegionen 

 var hos enkelte Hanner ret mørk, uden dog at kunne betegnes 

 som sort; hos de fleste var det mørke Parti stærkt isprængt med 

 lysere Fjer. Hos et Par Hanner fandt jeg kun en svag Antyd- 

 ning til Strubeplet. 



12 Thorshaner og 4 Æg hjembragtes til Museet. — Følgende 

 Maal er tagne: 



