77 



paa Jagt efter Fjældørred -Yngel (Salmo alpinus), der de fleste 

 slige Steder var at finde i stort Antal. Denne Jagt dreves tillige 

 vadende eller svømmende. 



Parringen begyndte de første Dage af Juni. (2 Juni 1908 

 saa jeg paa et Skær i Stormbugt et Par Graamaager i Parring). 

 Paa de stejle Fjældmure ved Sælsøen, vist ogsaa ved Teufel Kap 

 og paa Koldewey ynglede Maagerne i mindre Selskaber. Selve 

 Redepladserne lykkedes det mig paa Grund af deres Utilgænge- 

 lighed ikke at faa nærmere undersøgt. Den 7 Juli 1908 fandt 

 Stud. med. Freuchen i Sælsøen paa det øverste af en stor, enligt 

 liggende Sten, paa alle Sider omgivet af Vand, 2 stærkt rugede 

 Æg (disse hjembragtes). Denne vistnok usædvanlige Redean- 

 bringelse skyldtes vel nærmest Stedets for Fiskefangst ypperlige 

 Religgenhed. 



Mod Slutningen af August forlod de voksne Unger Redekolo- 

 nierne og søgte ud til Strandbredderne, hvor der endnu i nogle 

 Dage bragtes dem Føde af Forældrene. 



Under mit Ophold ved Hvalrosodde i sidste Halvdel af Au- 

 gust 1906 havde jeg daglig rig Lejlighed til at iagttage Maagernes 

 Færd. 



Henved 100 Maager, der i blandt nogle yngre, endnu ikke 

 udfarvede Fugle, havde paa Sandrevlerne ikke langt fra Lakse- 

 elvens Munding deres faste Standkvarter. Paa bestemte Tider 

 af Døgnet foretog Maagerne Strejftog op langs Elven og Bredderne 

 af Sælsøen. Ogsaa ud over Bugten og langs Stranden helt ind 

 til Mørkefjord søgte de underliden. Deres Jagt gjaldt fornem- 

 melig Fjældørred, der i uhyre Mængder optraadte baade i de 

 ferske Vande og i Bugten. Særlig i de tidlige Morgentimer fandt 

 Ørredfangsten Sted. I skudte Maagers Spiserør og Maver fandt 

 jeg Ørred af forholdsvis anseelig Størrelse — indtil 38 Ctm.s 

 Længde. 



Ved faldende Vande opsamlede Maagerne, hvad der af større 

 og mindre Krebsdyr og Fisk var efterladt paa Stranden. Paa 

 Ungerne af Havlit gjordes der ogsaa ivrig Jagt. MærkeHgt nok 

 virkede nogle paa selve Hvalrosodden henliggende Hvalrosaadsler 

 ikke synderligt tillokkende for Maagerne, som kun nu og da 

 tog sig en Bid af det halvraadne Spæk. Derimod var de meget 

 nærgaaende ved vore Telte, uden for hvilke de flittigt opsamlede 

 det udkastede Affald som Hare- og Lakseindvolde o. lign. Under 

 den hæftigste Skrigen og Gøen samlede Maagerne sig hen imod 



