83 



Til min store Glæde viste denne sig atter, stedse forsigtigt kred- 

 sende iiøjt i Luften, langt uden for Skudvidde. Af og til for- 

 svandt Maagen fuldstændigt i Ternevrimlen. Ved min Ankomst 

 til Øens nordligste Pynt viste der sig nu pludseligt 3 Sabine- 

 maager, af hvilke den ene straks forlod Øen og tog Sæde paa 

 et Isfjæld et Par Hundrede Meter ude paa Bugten. Selv om 

 Maagerne vedblivende viste sig ret sky og forsigtige, tydede deres 

 Adfærd dog paa , at de havde Yngel paa denne Del af Øen. 

 Snart forlod Maagen Isfjældet og slog Følge med sine to Arts- 

 fæller. Alle tre Maager kredsede nu stedse lige over mit Hoved, 

 stadig højt til Vejrs, medens Terneskarerne fyldte de nedre Luft- 

 regioner. Da mit Ophold paa Øen af tvingende Grunde kun 

 kunde blive af kort Varighed, højest et Par Timer, besluttede 

 jeg, saa vidt muligt, at sikre mig Besiddelsen af den ene Maage, 

 hvad der efter kort Tids Afventning ogsaa lykkedes mig. Den 

 skudte Fugl — en Han — havde stærkt udprægede Rugepletter, 

 og det stod mig nu klart, at der maatte findes Æg eller smaa 

 Unger paa Øen og utvivlsomt i Nærheden af, hvor jeg i Øje- 

 blikket befandt mig. Taagen var omsider fuldstændigt lettet, 

 og jeg var saaledes i Stand til at bruge Kikkerten. Sammen 

 med min Ledsager trak jeg mig tilbage til nogle lave Klipper 

 ca. 200 Meter ijærnet fra det Sted, hvor jeg formodede, Maagerne 

 havde deres Yngel. Fra mit Baghold var jeg gennem Kikkerten 

 i Stand til at følge Maagernes Færd. Medens Ternerne én efter 

 én inden ret længe dalede ned paa deres Reder, der indeholdt 

 stærkt rugede Æg eller nys udklækkede Unger, holdt de to Sa- 

 binemaager sig i lang Tid højtkredsende, ofte jagede og angrebne 

 af Terner. Efter en halv Times Forløb ytrede Maagerne Tegn 

 til at ville sætte sig paa Jorden, men kredsede dog endnu en 

 Stund forsigtige om ganske lavt, indtil den ene pludselig slog 

 ned og i samme Nu satte sig paa sin Rede. Jeg mærkede mig 

 nøje Stedet og ilede over mod dette. Saa snart jeg lod mig til 

 Syne, lettede Maagen fra Reden, og under nogle svagt lydende 

 hæse Skrig eller Grynt svang begge Fugle sig igen meget højt 

 til Vejrs. Jeg fandt straks Reden, der indeholdt 2 stærkt rugede 

 Æg. Fem Meter fra denne Rede fandt jeg en anden nøjagtigt af 

 samme Type, som ganske vist var tom, men ikke desto mindre 

 røbede at have været benyttet for nylig. Trods vor ivrigste Søgen 

 fandt vi dog ingen Unger. At de norske Sælfangere, der en 

 Uges Tid forinden havde været i Land paa Renskæret for at 



