90 



ikke sjældent ude ved Kysten eller paa Isen i Nærheden al' 

 denne, hvor der vel nu og da i de endnu sparsomt forekom- 

 mende Revner gaves dem Lejlighed til at finde Føde. Kun ældre, 

 yngledygtige Fugle var endnu at se. 



Nogle Dage ind i Juni fordelte Parrene sig paa deres gamle 

 Redepladser og nærede sig igen for det allervæsentligste af Lem- 

 minger, der vel paa langt nær var saa talrige som i Efteraaret 

 1906, men dog saa hyppigt forekommende over hele Terrainet, 

 at Kjoverne ikke tog i Retænkning at stifte Yngel. Æglægningen 

 begyndte i sidste Halvdel af Juni (den først fundne Rede inde- 

 holdende et frisklagt Æg skriver sig fra 18 Juni) og i de nær- 

 mest følgende Dage blev der fundet en Mængde Kjovereder over 

 alt i Stormkapterrainet, ved Snenæs, Hvalrosodde og i Egnen 

 omkring Skibshavnen. Yngleforholdene var saaledes for denne 

 Sommers Vedkommende ganske normale. 



Ligesom i 1906 indfandt der sig længere hen paa Sommeren 

 en Mængde yngre, ikke yngledygtige Fugle, hvis Levevis paa 

 det nøjagtigste svarede til, hvad jeg tidligere havde iagttaget. 



Som Redelokalitet vælger denne Kjoveart helst stenede, svagt 

 bevoksede Sletter, især mindre »Stenøer« omgivne af Sump og 

 Mose. Dog har jeg ogsaa fundet adskillige Reder paa ret højt 

 liggende Fjældsletter af vid Udstræ^kning. Som absolut Betingelse 

 kræver Fuglen da en mindre Sump, Ferskvandsdam eller Smelte- 

 vandsoverrisling i Nærheden af Reden. Afstanden fra nærmeste 

 Saltvand kan være højest forskellig. Reder er fundne 30 Kilo- 

 meter inde i Landet. En flad Uddybning — naturlig eller op- 

 kradset — i Jordsmonnet, sparsomt forsynet med nogle visne 

 Græsstraa og enkelte Blade af Polarpil danner Reden. 



I Grønlands Fugle af Herluf Winge (Side 210 — længst for- 

 neden) hedder det om Arten: 



»Den yngler i Selskab og skal, efter Holbøll, næsten altid 

 ses flokkevis«. F'or Nordøstgrønlands Vedkommende gør et helt 

 modsat Forhold sig gældende. I det paa Lemminger saa rige 

 Stormkapterrain ynglede i 1908 ca. 40 Kjovepar, hvis Reder 

 fandtes ligelig fordelte over hele Arealet. 



Herved blev hvert enkelt Par Indehaver af sit ganske bestemte 

 Jagtomraade, der var afstukket med en forbavsende — jeg kunde 

 fristes til at sige geometrisk — Nøjagtighed, og inden for hvis 

 Grænser ingen fremmed Indblanden taaltes. En lignende For- 

 deling om end i mindre Grad iøjnefaldende gjorde sig gældende 



