93 



frisk opskrabede Lemminghul. Et Øjeblik jamrer den sig i korte, 

 ængstelige Skrig ved Reden for i næste Minut under et lang- 

 trukkent, vildt lydende Krigshyl med lynsnar Flugt at sætte 

 efter en paatrængende Nabo. der har vovet sig inden for dens 

 Jagtgrænser. 



Som rutineret Ægrøver er Kjoven ilde set af de i Landet 

 ynglende, mindre Fugle. Navnlig er Stenvenderen utrættelig i 

 sine Forfølgelser af den forhadte Fjende. Selv har denne vist 

 kun faa Fjender at frygte. Om end Fjældræven sikkert sætter 

 Pris paa Kjovens Æg og Unger, og Jagtfalken ogsaa gerne vilde 

 aflægge disse sidste sine Besøg, virker det forbitrede Kjovepar 

 som Regel tilstrækkeligt afskrækkende for baade Ræv og Falk. 



Lille Kjove kredsende over Reden 



Den fuldt udfarvede og yngledygtige Fugl kendetegnes ved 

 de to helt udvoksede og lige lange forlængede Styrefjer, ved 

 Ryggens ublandet skifergraa og Hovedets sorte Farve samt ved 

 det uplettede, hvide Forbryst. Nogen ydre Kønsforskel findes 

 ikke. De udfarvede Fugle varierer en Del med Hensyn til Halsens 

 gule Farvetegning, der kan være mere eller mindre intensiv, og 

 til det skifergraa Bugparti, hvis Udstrækning er højest forskellig. 

 De i Eftersomrene 1906 og 08 oppe i Landet sete, yngre Fugle 

 varierede overordentlig meget i Fjerdragt. Medens nogle endnu 

 havde talrige Levninger fra Ungedragten og kun ubetydeligt for- 

 længede Styrere, nærmede enkelte — formentlig 2-aarige — In- 

 divider sig saa stærkt til den helt udfarvede og yngledygtige 

 Fugls Udseende, at kun de to ulige lange Styrefjer udgjorde 

 Forskellen. Fugle af alle Aldre havde samme Fodfarve: 



Blaa Tarse, sorte Tegninger paa Hælleddene og helt sorte Tæer 

 og Svømmehud. 



