99 



kun én tilgængelig, nemlig den før nævnte paa Nordre Orien- 

 teringsø. Den 19 Maj 1907 skød jeg ved denne Rede en gammel 

 Hun, der efter sit Udseende at dømme var syg, vistnok med 

 Betændelse i Æggelederen. Paa Fuglens Æggestok fandtes 5 

 ret udviklede Æg. Den skudte Falk havde meget lys Fjerklæd- 

 ning og appelsingule Fødder. 1 Reden fandtes et frisk Æg, der 

 bar en Frostrevne paa den ene Side. Denne Falkerede, der lige 

 som de andre sete meget tydeligt markeredes ved ophobede 

 Ekskrementdynger og AtFald fra Rovfuglenes Maaltider i Form 

 af Gylp, Knogler og andre dyriske Rester, var anlagt kun en 

 halv Snes Meter fra Vandoverfladen paa Fjældets Nordside, der 

 falder brat og stejl ud i mod Stormbugt. Reden har sikkert 

 været benyttet i mangfoldige Aar, hvad de uhyre Ekskrement- 

 masser vidnede om. Redeunderlaget dannedes af Fuglens egne 

 Ekskrementer. Den 14 Juli samme Aar blev der fra samme 

 Rede set en Falk flyve ud. Hannen maa altsaa hurtigt have 

 fundet sig en anden Mage. Næste Foraar saas Hunfalken ved 

 Reden allerede 20 April; Rugningen begyndte dog ikke før 26 Maj. 

 Jeg passerede ofte Reden og havde saaledes god Lejhghed til 

 at iagttage den rugende Falk. Denne laa meget fast paa Reden 

 og forlod ikke denne, selv om jeg nærmede mig helt hen til 

 Fjældsiden, men nøjedes med at strække Halsen langt frem og 

 ængstelig at stirre mig i Møde. Hannen sad ofte paa Afsatserne 

 ikke langt fra Reden. Den 22 Juni ankom jeg pr. Hundeslæde 

 sammen med to af mine Kammerater til Falkereden for at sætte 

 mig i Besiddelse af de formentlig nu nysudklækkede Unger. Æggene 

 — 4 i Tal — var imidlertid endnu ikke udrugede, men jeg kunde 

 tydehgt høre Ungernes hæse Skrigen, uagtet Skallerne paa ét 

 nær, der havde en ubetydelig Revne, endnu var ganske hele. Ved 

 at tage Æggene ind paa Maven holdt jeg disse varme, indtil vi 

 efter nogle Timers Kørsel naaede min Station paa Stormkap. 

 1 Soveposen fortsatte jeg Rugningen af Falkeæggene. Den 23 Juni 

 fremkom den ene Unge, de tre andre et Døgn senere. Rugetiden 

 for dette Kuld Æg havde saaledes paa det allernærmeste været 

 29 Døgn. Under min Bestigning af Fjældet teede Hunfalken 

 sig meget ængsteligt og forlod højst ugærne Reden. Gentagne 

 Gange satte den derefter med stor Kraft og under lynsnar Flugt 

 ind mod Forstyrreren. Efter at Hunnen var bleven skudt, forlod 

 Hannen, der stedse havde vist sig meget forsigtig, Fjældet. Begge 



