104 



en Slags Grotte dannet af nedrullede Klippeblokke sad to Sne- 

 harer, meget ængstelige og næppe til at drive fra Pletten. Efter 

 at jeg havde jaget Harerne uden for deres Skjulested, sad de 

 spejdende og nervøst trampende med Bagbenene, indtil de snart 

 efter med forbavsende Fart styrtede tilbage til Grotten. At Ha- 

 rernes Skræk skyldtes Uglen, der rimeligvis havde gjort Nedslag 

 efter dem og nu sad og afventede deres Tilbagekomst fra Hulen, 

 sj^ntes mig aabenbart. 



Paa større Eng- og Kærstrækninger, helst med en enligt lig- 

 gende stor Sten eller en Forhøjning i Jordsmonnet, og paa vega- 

 tionsrige Fjældsletter med isolerede Klippepartier var Sneuglen 

 hyppigst at træffe. Slige Steder havde mange Lemminger Til- 

 hold, og her kunde Uglen uden at blive overrumplet af Fjender 

 finde rig Næring. Uglepladserne markeredes altid ved Dynger 

 af Gylpboller, Ekskrementer og affældede Fjer. Fra sit Ynd- 

 lingsstade sad Rovfuglen timevis, ja, halve Døgn ubevægelig og 

 spejdede efter Lemminger. Er man vel kendt i Fuglens Jagt- 

 terrain , kan man altid med afgjort Sikkerhed forudsige, hvor 

 den opskrænimede Ugle vil vælge sin næste Plads, saa ufra- 

 vigelig benytter den de én Gang udkaarede Jagtstader. 



I Tusmørket og om Natten, naar Lemmingerne vover sig 

 videre omkring, jager Sneuglen ofte flyvende, idet den, som 

 Taarnfalken, nu og da holder sig flagrende over et bestemt Sted, 

 indtil Nedslaget finder Sted. 



Den Tillidsfuldhed og Nysgerrighed, der ellers karakteriserer 

 de arktiske Fugle, fandt jeg aldrig hos Sneuglen. Den var stedse 

 yderst aarvaagen og sky og tillod mig kun et Par Gange at 

 komme sig nær paa Riffelskuds Afstand. 



Naar Sneuglerne begav sig ud over Isen til eller fra de derude 

 liggende Øer, var deres Flugt altid høj og retlinet. Inde over 

 Land fløj de oftest lavere og tit med krydsende Bevægelser. 



Sjældent hørte jeg Uglen frembringe en Lyd. Skriget var 

 ret svagt og mindede kun i ringe Grad om noget andet af de 

 Ugleskrig, jeg kender. 



Fældningen tager sin Begyndelse i Midten af Juli og kulmi- 

 nerer i første Halvdel af August, paa hvilken Tid jeg ved alle 

 Ynglepladserne fandt talrige nys affældede Fjer. Ikke saa sjældent 

 tabte de opskræmte Ugler under Opflyvningen enkelte Sving- 

 eller Styrefjer. 



De henved 60 Sneugler, jeg saa, varierede overordentlig i Stør- 



