127 



denne har omtrent lige saa megen Skyld som nogen af de andre 

 Grunde, i hvert Fald for de fleste store Rovfugles Vedkommende. 

 Skulde nogen Art tænkes undtagen, skulde det være Musvaagen, 

 som vel er den Rovfugl, der bedst forstaar at afpasse sit Valg 

 af Redesled efter Forholdene. Medens tidligere Træerne mange 

 Steder ofte fik Lov at vokse, til Ejerne syntes, at de trængte til 

 lidt Penge, og derfor lod fælde nogle Træer, ved hvis Salg 

 Trangen kunde afhjælpes, saa er der nu de fleste Steder bl. a. 

 begrundet ved den store Smørproduktions Forbrug af Bøgetræ 

 til Drittelstave, indført en mere rationel Udnj'tten af Skovene 

 med en regelmæssig tilbagevendende Afdrivning med derpaa 

 følgende Nysaaning eller Nyplantning. Resultatet er blevet, at 

 den gamle Højskov med de rigtig store Træer nu næsten overalt 

 er faldet for Øksen ; kun ganske enkelte Steder ser man Højskov 

 som for ca. 20 Aar siden. Næsten alle de særlig store og svære 

 Træer er fældede, de der staar tilbage, er kun Træer, der sjel- 

 dent er over 1 Alen i Diameter i Brysthøjde; findes der endelig 

 virkelig store gamle Træer, er det kun i Lysninger, som spredt 

 staaende Frøtræer, saaledes som de fleste kender det f. Eks. fra 

 Hareskoven, hvor Ravnen tidligere holdt til. 



Rovfuglene, jeg tænker her stadig kun paa de større Arter, 

 ynder netop den uberørte Skov, hvor Klangen af Øksen er sjel- 

 den, hvor de store Træer staar tæt med Kronerne sammen. 

 Fiskeørnen, der særlig vælger de største og højeste Træer, vil nu 

 ikke mange Steder i Landet kunne finde en Yngleplads, netop 

 som den ønsker den. Havørnen trives nu kun enkelte Steder 

 i de mest afsides liggende Skove i Jylland. De Skove, hvorfra 

 jeg kender Duehøgen, hører alle til de mest uberørte paa Sjæl- 

 land, saadanne, hvor Moser veksler med skovklædte Bakker, 

 hvor Birk, Bøg og Gran vokser imellem hinanden, og bvor der 

 ikke hver Dag kommer Mennesker. Ingen Rovfugl er dog mere 

 ømtaalig for Skovens Udtynding end Glenten. Af de 4 Par, jeg 

 kendte ynglende i 1908, er de 3 formentlig forsvundne af denne 

 Grund. Et Par byggede i høje Ege, der ragede op over ung 

 Stangbøg. 1 Vinteren 1908 — 09 begyndte man at fælde Egene; 

 Redetræet blev dog staaende, men skønt Glenterne kom tilbage 

 i 1909, fandt de ikke Stedet passende længere og rejste bort. 

 De to andre gik det omtrent ligesaa. Det var begge Steder Par, 

 der havde ynglet i Fred paa samme Sted i mange Aar; det ene 

 Sted faldt Redetræet for Øksen, det andet Sted staar det endnu. 



