140 



ligesaa megen Glæde, som hvis der havde været Tale om Er- 

 hvervelsen af en sjelden Fugl. Den 29 Marts er det Slut med 

 Dagbogen, og om Fuglene er der fra nu af Taushed. 



Det fleraarige Studieophold i Hovedstaden gav ikke Lejlighed 

 til særlige Fuglestudier. Stadigt med større Kraft vender Rostrup 

 sig mod Planteverdenen, og kun nu og da træffes en og anden 

 Optegnelse fra Dyrelivet. Straks efter Eksamen 1858 faar han 

 — med Japetus Steenstrups Anbefaling — Ansættelse som Lærer 

 ved Skaarup Seminarium, hvor Rostrup skulde sidde i næsten 

 25 Aar, indtil Landbohøjskolen langt om længe kaldte den nu 

 landskendte Botaniker til Lærer i Plantepatologi. 



Paa Skaarup var Naturhistorie et n3^t Fag, overfor hvilket 

 Rostrup blev ret frit stillet. Seminariets Aarsberetninger viser 

 i hvor høj Grad han lod Undervisningen lægge Vægt paa Dan- 

 marks Fauna og Flora. De mange naturhistoriske Udflugter 

 vil gamle Elever mindes som overmaade lærerige og fornøjelige. 

 I alt hvad der vedrørte Dyr og Planter, var deres Lærer som en 

 levende Ordbog. Et Formaal var ogsaa at danne en god natur- 

 historisk Samling, hvorom Rostrup allerede 1864 lod trykke en 

 Beretning, som viser dens Rigdom paa danske udstoppede Fugle. 

 Adskillige af dem hidrørte fra Lolland, Kongeørn, Stork, 

 Natravn, Hejre, Skarv, Grønspæt o. a. Det lader sig 

 tænke, at en eller anden af Modellerne til de »malede Fugle« 

 har undgaaet Ødelæggelse og er havnet paa Skaarup. En anden 

 Samling erhvervedes ved Køb og omfattede Fugle, skudte paa 

 Als, den talte bl. a. Konge-, Hav- og Skrigeørn, Glente, 

 Stor Skallesluger og Islom. 



Hovedsummen af sine mangeaarige Iagttagelser af saavel 

 Dyre- som Plantelivet i Omegnen af Skaarup nedlagde Rostrup 

 i en lille Afhandling »En sydfynsk Aa«, trykt i Aarsberetnin- 

 gen fra 1879. 



Spørgsmaalet om Rostrups Afgang fra Seminariet var allerede 

 den Gang stærkt fremme, og som det fremgaar af Indledningen, 

 opfattede han selv »Aa«en (= Vejstrup Aa) som en Art Af- 

 skedshilsen til Egnen, et Mindeblad, tilegnet gamle Elever til 

 Styrkelse af deres naturhistoriske Sans. Som Motto kunde der 

 være bleven valgt en Sætning i Fortalen til en af de Bøger, som 

 tidlig havde paavirket Rostrup, Rafn 's »Danmarks og Holstens 

 Flora«, Ordene »Ingen Time er mindre tabt, faa bedre anvendte 

 end de, hvori Naturen var Genstand for vor Beskæftigelse«. 



