146 



Blot et Par Smaating endnu. Om »Kukkeren« hedder det, 

 at man i det nordlige Fyn (Særslev) har den Tro, »at den gør 

 Grænse mellem Vinter og Sommer, naar den kommer, maa man 

 ikke længer gaa med Handsker, thi den har den Vane at »gøre« 

 i disse«. Endvidere: »Paa Ærø kaldes CImradriiis sp: Pyt- 

 fugle, Lanius collurio: Skvætfuglen, Motacilla flaua: Gul- 

 spurv, Emberiza citrinella: Gul fugl« og »Paa Taasing hedder 

 det, at Nattergalen d. 12 Maj skal have alle sine 12 To- 

 ner«. Ogsaa V endehalsen møder vi i dette Afsnit, dog kun 

 i en enkelt Notits: »R egn fugl = Vendehalsen (Sydfyn). Mærke- 

 hgt nok meddeler Sv. Nilsson i »Skandinavisk Fauna, Fog- 

 lame« om »Goktytan« (lynx Torqiiilla, Lin): »I Skåne, lik- 

 som på Hera stållen, spår bonden vackert våder, då han horer 

 goktytan skrika« — ^ Hvert Land sin Tro! 



Efter at Rostrup var flyttet til København kom der, saavidt 

 mig bekendt, ikke til at foreligge enten trykte eller haandskrevne 

 Meddelelser om Fugle fra hans Haand. I Egenskab af Stats- 

 konsulent i Plantesygdomme, fik han dog lejlighedsvis Fore- 

 spørgsler vedrørende Fuglenes Skade eller Nytte i Forhold til 

 Kulturplanterne. I sine Svar brød han næppe mere end nød- 

 vendigt Staven over sine gamle Venner, selv om Landmænd og 

 Gartnere beklagede sig over Raagerne, Stærene, Solsorterne og 

 andre Ødelæggere af Markens og Havens Afgrøde. I sine sidste 

 Leveaar var han en Ven af »Naturfredning« s Bevægelsen og 

 støttede den for de vildvoksende, sjældne Plantearters Vedkom- 

 mende. Hændte det, at han paa Udflugter rundtom i Landet, 

 kom i Følge med »rigtige« Ornithologer, kunde han forbause 



^ Blandt de Billeder af Vendehalsen. jeg kender — ganske vist ikke sær- 

 ligt mange — savnes naturtro Fremstillinger af de forskellige Led i, hvad 

 man i gamle Dage kaldte dens »Grimaser«. Den sidder i Reglen stille som 

 en anden artig, lille Fugl. Vil det ikke glæde flere end mig, at vide, om der 

 findes gode Billeder, der ligefremt illustrerer Fuglens Navn? Om Hærfug- 

 lens snurrige Angststilling gælder det samme. Vendehalsen er altfor beskeden 

 i sin Dragt til at friste en Kunstner, medens Hærfuglen meget ofte optræder, 

 bl. a. i den gamle, hollandske Billedkunst, den findes saaledes paa et Billede 

 af G. d'Hondecoeter i Den kgl. Malerisamling, rigtignok ikke i ganske 

 naturtro Gengivelse. Det samme Billede har iøvrigt Interesse for Ornithologer 

 ved Fremstillingen af den sjældne — maaske uddode Tam- Anderace. Anas 

 domestica curvirostris. Kunde en god Gengivelse af Billedet ikke interessere i 

 »D. o. F.s Tidsskr.«? Mon Vendehals og Hærfugl iøvrigt nogensinde træffes i 

 Zoologisk Have? I hvert Fald den sidstnævnte forekommer det mig at 

 have set der. 



