152 



H. BARON LOUDON: MEINE DRITTE REISE NACH ZENTRAL-ASIEN 

 UND IHRE ORNITHOLOGISCHE AUSBEUTE. 



(Journal f. Ornithologie 1909, Side 505-573, 1910, Side 1—90.) 



Rejsen, der blev foretaget i Aaret 1903 i Tiden fra 18. Januar 

 til 25. April og altsaa strakte sig over et Tidsrum af godt 3 Maane- 

 der, foregik fra Kaukasus over Transkaspien, Buchara, og Syr-Darja- 

 gebetet til Ferghanaomraadet og Tilbageturen over Samarkand-Bu- 

 chara og Transkaspien. Beskrivelsen er delt i to Afsnit: den al- 

 mindelige og den specielle Del. 



Sjældent hænder det, at man i den ornithologiske Litteratur, støder 

 paa en saa livlig og — selvfølgelig i Særdeleshed for en Ornitholog — 

 interessant Beskrivelse som i denne Beretnings almindelige Del. I 

 kort Dagbogsformat følger man med stor Interesse den livlandske 

 Ornitholog paa hans Færd gennem Centralasien. Der er selvfølgelig 

 ogsaa i den almindelige Del lagt særlig Vægt paa at give et samlet 

 Billede af Fuglelivet paa de forskellige Steder, men spredt ind mellem 

 de mange nøgne Fuglenavne findes Beskrivelser af det rige og af- 

 vekslende Fugleliv, der kendetegnede mange af de Egne, hvor igennem 

 Rejsen foretoges, og hist og her møder man ogsaa et og andet Op- 

 trin eller en og anden Oplevelse fra Turen i Almindelighed — kort 

 sagt en yderst afvekslende og fornøjelig Beskrivelse. 



Som Bevis paa Rigdommen af Fugle gengives et Uddrag af en Be- 

 skrivelse af Fuglelivet ved Kumbaschifloden: »Allerede tidlig om 

 Morgenen 23 Jan. er jeg med Sawitzky ved Munkenes Fiskeplads, 

 hvor en Baad straks bliver gjort klar til os. Medens dette gaar for 

 sig, gaar vi op i Udsigtstaarnet, hvorfra der er den herligste Ud- 

 sigt — Blikket svæver ud over Kumbaschiflodens vidtstrakte Rørskove, 

 hvor der rører sig et rigt Fugleliv. Utallige Rørhøge, Glenter, store 

 og smaa Skarver, Maager og Ænder boltrer sig mellem hinanden 

 i Luften. Et Dusin azurblaa Sultanshøns spanker om paa de til- 

 grænsende sumpede Strækninger. Hist og her staar i Smaaflokke 

 og enkeltvis Ædel- og Graahejrer, medens en Graahejre staar i et 

 Bøsseskuds Afstand nede ved Flodbredden. Nedenfor os paa Floden 

 svømmer Mængder af Lappedykkere, Dvergskarver og Kormoran- 

 skarver, og ved Broen søger et Par smaa Lappedykkere efter Føde. 

 I endnu højere Grad end disse mange Fugle tiltrækker de smaragd- 

 grønne Isfugle sig Opmærksomheden; her hvor man ser dem fare 

 afsted i alle Retninger, synes de slet ikke at nære Frygt for de 

 mange travlt beskæftigede Mennesker, snart sidder de paa de gyn- 

 gende Rør ved Flodbredden snart paa de utallige Baades Fortøjnings- 

 pæle, ja flyver endog ganske fortroligt gennem Fiskepladsens store Hal.« 



At Fuglene paa de fleste Steder optraadte i saa store Mængder, 

 skyldes vel nok for en Del, at Foraarstrækket alt var begyndt. I 

 Dagene 26—28 Marts opholdt Forf sig saaledes paa Hungersteppen 

 og giver i Beretningen et Billede af Fuglelivet der. 



'»Den 27 Marts blæste en barsk Nordvestvind med overtrukken 

 Himmel. Sawitzky og jeg viede hele Formiddagen til førnævnte 



