X 



ogsaa være, men vi trænger til et Museum ved Siden af Univer- 

 sitetets; vi trænger til et saakaldt biologisk Museum. Zoologisk 

 Museum skal vedblive at være, hvad del nu er, et Lærdommens 

 Tilflugtssted, ikke saa fornemt, at vi andre slet ingen Føling kan 

 faa med det, men dog hovedsagelig indrettet for de lærde. Mange 

 af os andre kan det virke opdragende paa, naar det lejlighedsvist 

 giver os Lov til at kigge lidt indenfor; men for en hel Del Menne- 

 sker vil ogsaa disse Indblik ligge for højt. De trænger til en yder- 

 ligere Popularisering, og den skal de kunne faa i Biologisk Museum. 

 De, der trænger til et sligt Museum, er i Flertal, og de har Krav 

 paa at faa, hvad de trænger til. 



Naar Digterne og den store Hob beundrer Fuglene, er det mest 

 Sangen, der betager dem; men det er slet ikke denne alene, ej- 

 heller Farverne tillige, der er Beundring værd. Formerne, Bevæge- 

 maaden, Vingeføringen — hele dette Spil af samvirkende Bevægelser 

 kan tilføre os en Nydelse, der taaler at sammenstilles med den. 

 Sangen giver os. Menigmand er heller ikke helt blind for Opfat- 

 telsen af visse Bevægemaaders Karakterforskel; det ser vi af, at 

 han bruger Udtryk som f. Eks. flyve afsted, svæve i Luften, flagre 

 hen over Marken, pile gennem Luften, skyde sig fremad, sejle 

 afsted, tumle sig omkring, staa stille i Luften, ro sindigt gennem 

 Lufthavet o. s. v., o. s. v., men han mangler alligevel noget. Det gaar 

 ham ikke bedre, end det gaar Digteren, der lukker sig inde og 

 reflekterer sig til et Facit. Naar det hedder i et af vore mest 

 kendte Digterværker: 



Af Flugtens Fart 



man kender snart 



den ædle Falk, naar højt den gaar. — 



saa kan Digteren jo godt lade en af sine Figurer sige saaledes, 

 men han kender ikke selv Falken paa Flugtens Fart. Jeg tør inde- 

 staa for, at han ikke kender Falk fra Høg eller Høg fra Gøg, 

 naar de flyver, saa være Flugten høj eller lav! 



Mangfoldige Mennesker synes, at flyvende Mursejlere og vore 

 Svalearter ser ganske ens ud. De kender heller ikke en flyvende 

 And fra en flyvende Gaas, og selv om mange lærer sig selv at se 

 Forskel paa visse Flugtmaader. har de jo ikke dermed faaet at vide, 

 hvad det er for Fugle, de ser. Det er dem heller ikke muligt let 

 at se Forskel paa Musvit og Sortmejse, paa Sumpmejse og Munke- 

 fugl, paa Musvaage og Hønsehøg. Ja, jeg har, naar jeg har betalt 

 Skytter for at sende mig, hvad de alligevel har skudt, flere Gange 

 faaet en Spurvehøg sendende under Navn af Hønsehøg. Gaar det 

 Skytterne saaledes, hvorledes gaar det da med mange andre! Det 

 er disse mange, biologisk Museum skal hjælpe. 



Der er Mennesker, som har en medfødt og efterhaanden velud- 

 viklet Iagttagelsesevne. Jeg vil nævne et Eksempel : Jeg kom en- 

 gang sammen med en anden gaaende til en Aa for at efterse, om 

 Helodea canadensis ikke skulde vokse i den. Vi tog ind hos en 

 Bonde for at spise Frokost, og vi fortalte ham om vort Ærinde; 



