216 



Bastarder, dog saaledes at Afkommet af disse igen slaar tilbage 

 til en af Stamformerne. Det ses ogsaa her ved Rederne IV og 

 V, hvor den ene af Forældrene var Bastard, at Afkommet er 

 blevet i IV »2 ret normale Graakrager og 3 svagt abnorme« og 

 i V »4 Unger alle ret normalt tegnede, dog lidt mørkladne«. 

 Mærkeligst er vel nok Indholdet af Rede III, af hvis 5 Unger 

 de 2 var Graakrager, 2 Mellemformer med stærk Graakrageteg- 

 ning, og 1 helt Sortkrage. 



De 7 Skind viser tilstrækkeligt, hvor lunefulde og atypiske 

 Bastarderne falder ud, idet det sorte snart har Overvægt paa 

 den Næbbet nærmeste Halvdel af Fuglen, snart modsat, og saa- 

 ledes, at der ikke blot findes sorte Partier, men sorte og mørke 

 Fjer imellem de graa, eller saaledes, at de Fjer som hos Graa- 

 kragen er graa, bliver mørkere »som oversmurte med Sod«; 

 ja, Farveblandingen viser sig ogsaa paa den enkelte Fjer, endda 

 saaledes, at den sorte Farve snart optræder i Fjerens Centrum, 

 snart i Randen. Nu er der ganske vist den Ting at bemærke 

 ved Redeungernes Fjerdragt, at man ikke med Sikkerhed ved, 

 hvorledes den vil blive hos de voksne. Thienemann meddeler 

 herom i den »nye Naumann« et ganske interessant Tilfælde, 

 hvor han fra en Rede havde faaet 4 Unger, hvoraf den ene var 

 Sortkrage, de andre Bastarder, men meget nær ved Graakrage; 

 2 af disse sidste (den 3die døde) blev ved den første Fældning 

 fuldstændige Sortkrager. 



Spørgsmaalet om , hvorvidt Graakrage og Sortkrage er vel" 

 adskilte Arter eller kiin Racer, om hvilken der er den op- 

 rindeligste, o. s. v., har været ivrig drøftet, og der hersker endnu 

 langt fra Enighed herom; de fleste er dog tilbøjelige til ikke at 

 regne dem for vel adskilte Arter, idet Størrelse, Bygning, Stemme 

 og Livsforhold er ganske ens for begge Former; at de parrer 

 sig indbyrdes tages besynderligt nok til Indtægt, baade af dem, 

 der holder paa Artsforskelligheden, og af Modstanderne. 



Hvad angaar de 2 Formers Udbredelse, har man vel vidst, at 

 de stødte sammen i Sønderjylland, men det vil dog sikkert over- 

 raske de fleste, at der saa nær ved os lever saa mange Graa- 

 krager og Sortkrager sammen, at Tallet af Reder, hvor Foræl- 

 drene begge er Graakrager, er i saa betydelig Minoritet, som 

 Skovrider Simonsens Undersøgelser viser. I det hele og store 

 kan man sige, at Graakragens Udbredelse i Europa er mere 

 østlig og nordlig, Sortkragens mere vestlig og sydlig, saaledes 



