221 



næsten ingen er skudt. Omvendt kender jeg en lille Mose paa 

 faa Tønder Land, hvor der hvert Aar yngler 10—15 Par, og 

 hvor Antallet snarere er tiltagende end aftagende, skønt der 

 hvert Aar skydes en Del, før Trækket kommer. Naar Forhol- 

 dene tiltaler Fuglene, kan vi vanskeligt udrydde dem. Lad os 

 en Gang se, hvordan det gaar med Rovdyrene f. Eks. Ræv og 

 Maar, paa et af de Distrikter, hvor der drives den mest inten- 

 sive Jagtpleje. I Følge »Dansk Jagttidendes« Fortegnelser over 

 nedlagt Vildt er der i Aarene 1899 — 1909 paa Bregentved aarlig 

 dræbt af Ræve: 51—46—40—50—34—41—53-51—48—45—53 

 og af Maarer: 6—8—7—6—11—2—14-8—17—10—10, altsaa 

 gennemsnitlig 46 Ræve og 9 Maarer om Aaret. Disse Tal viser 

 ingen Tilbagegang men absolut Stilstand, og fra andre Godser 

 med omhyggelig Vildtpleje viser Tallene det samme Resultat. 

 Det maa erindres, at der ikke alene betales højere Skydepenge 

 for Ræv og Maar end for Rovfugle, men at Skytterne som Regel 

 ogsaa faar Skindene, hvis Værdi ikke er helt ringe (10 — 11 Kr. 

 for en Ræv, 20 — 45 Kr. for en Maar), saa der er al god Grund 

 til at antage, at Jagtpersonalet gør sig megen Flid for at faa 

 fat i dem. Det er ikke vanskeligere at finde Rævens Grav end 

 Høgens Rede, man kan komme Rovdyrene i Tale hele Aaret, 

 medens de fleste Rovfugle er borte om Vinteren , man kan tage 

 Ræv og Maar paa Gift Aaret igennem, medens Rovfuglene i et 

 vildtrigt Terrain langt vanskeligere dræbes paa den Maade, kort 

 sagt. Forholdene er ikke saa meget ugunstigere for Rovfuglene, 

 skønt de jo mangler Rovdyrenes fine Lugtesands, er i Bevægelse 

 om Dagen og overfarer større Arealer. Og man kan være sikker 

 paa, at det ikke overfor Rovdyrene tillades at spare Kapitalen 

 (de gamle) og hæve Renten (skyde Ungerne) paa de Steder, hvor 

 Vildtplejen drives omhyggeligt. 



Saaledes som Forholdene er her hjemme, kan Jægerne, der 

 kun regerer i Vs af vore Skove, ikke have Hovedskylden for 

 Rovfuglenes Aftagen. Schuhuen forsvandt, skønt den blev fredet 

 med største Omhu i Foussingø og Rold Skov, dens sidste Yngle- 

 steder her i Landet. Glenten gik samme Vej, skønt ogsaa den 

 blev fredet mange Steder, den sorte Stork aftager i de sidste 

 Aar, skønt ingen finder paa at fortrædige den her i Landet, 

 Natuglens hule Træer forsvinder, og den afløses derfor af Skov- 

 hornuglen, der yngler i gamle Kragereder og vistnok tiltager i 



15* 



