227 



Uregelmæssigheder, som kan skyldes rent tilfældige Aarsager. 

 Naar f. Eks. Havesangeren 11 Juni begyndte at høres 2,30, 

 31 Maj 2,44, men 28 og 29 Maj først 3,50, altsaa over en Time 

 senere, — naar Kragen 29 Maj høres 3,05 og 31 Maj 3,40, og 

 naar Gøgen 11 Juni høres 2,15 og 29 Maj 3,00, saa er det natur- 

 ligvis tilfældige Forskelle. 



Men ind imellem disse Tilfældigheder ses dog nogen Lov- 

 mæssighed. 



Der kan jo ingen Tvivl være om, at Fuglenes Opvaagnen 

 staar i Forhold til Solopgangen. Og nu kan man ganske vist 

 ikke konstatere dette, naar Talen er om to paa hinanden føl- 

 gende Dage. Men man lægger dog Mærke til, at Fuglene i det 

 hele er tidligere paa Færde den 11 Juni, da Solen staar op 3,30, 

 end den 28 Maj, da den staar op 3,42. 



Dernæst er det klart, at ved selve Solens Opgang er i det 

 hele alle Fuglene vaagne. 



Og endelig lader der sig dog — selv med disse faa Iagt- 

 tagelser som Grundlag — opstille en Rækkefølge. 



Ser man bort fra de ovenfor nævnte Tilfældigheder, kan man 

 vist fastslaa, at Solsorten er Nr. 1 som Morgenmand. Over en 

 Time før Solopgang tager den fat. I over en halv Time er den 

 næsten eneraadende, og dens Sang fylder i en Tid hvert Sekund; 

 der er jo mange om det, og det lyder, som om de svarede hin- 

 anden. Gøgen er ogsaa tidlig oppe. Saa kommer Bogfinken, 

 temmelig regelmæssigt en halv Times Tid før Solopgang. Og 

 nu behersker den Sangen en Stund, medens Solsorten stilner af 

 o: flyver ud. Lidt efter Bogfinken kommer Husfuglene, Stær, 

 Spurv og Svale. Fasanen vaagner ude i Marken med sit hæse 

 Skrig, der ikke ligner Danmark, men lyder af fjerne Skoves 

 Vildnis. Rørhønen vaagner i Kæret med sin lille hyggelige Trille. 

 Og til sidst — lige omkring Solopgang — vaagner Svensken og 

 Ringduen. 



ANMELDELSER. 



J. E. V. BOAS: RAAGERNE OG RAAGESKADE I DANMARK. 



(12. Beretning fra de samvirkende danske Landboforeningers plantepatologiske Forsøgsvirksomhed.) 



Fra mange Sider er der jo i de senere Aar klaget over den 

 Skade, Raagerne (Corviis frugilegus) foraarsager her i Danmark, idet 

 det tillige antages, at deres Tal er taget stærkt til. Det er derfor 

 meget betimeligt, at der er foretaget en Undersøgelse af, hvorledes 



