233 



Vand, og der er saaledes fortræffelige Betingelser for et rigt Liv af 

 Vade- og Svømmefugle. Begge Ture forløb i Mai Maaned i Aarene 

 1907 og 1909, og man maa bekende, at Udbyttet var rigt i orni- 

 thologisk Henseende. Forf. fastholder med Bestemthed Tringa schinzii 

 som en egen Art og skriver bl. a. : »Wir sind iiberzeugt, dass sich 

 Tr. alpina von Tr. schinzii nicht nur subspezifisch — sondern spezi- 

 fisch trennen låsst — das Verhåltnis zu einander scheint mindestens 

 analog etwa vvie das von Sterna hirundo zu St. macroura'^. — Medens 

 Tringa alpina ikke sj^ntes at yngle der, fandtes Tr. schinzii ynglende 

 i stort Tal. Medens det i første Beretning særlig er dette uventede, 

 store Fund af Tringa schinzii. der vækker Opmærksomhed, er det 

 særlig Dvergmaagens (Lams minntus) Forekomst, der i anden Be- 

 retning paakalder Interesse. Dvergmaagen var til stor Overraskelse 

 den talrigste Bepræsentant for Maagerne. »Jeg saa den daglig i sky- 

 lignende Skarer«, skriver Forf., der formoder, at der findes endnu 

 nordligere Ynglepladser for denne Maageart, idet han anser en stor 

 Del af de mange Dværgmaager for at være paa Gennemtræk. Som 

 en Sjældenhed for den derværende Fauna skal det lige anføres, at 

 en Klyde (Recurvirostra avocetla) blev iagttaget. Beretningen slutter 

 med en speciel Omtale af Fuglelivet i en stor Park der paa Egnen 

 og en Meddelelse om en isoleret Tjurbestand paa den estlandske 

 Dagden. 



DR. H.DIETRICH: BERETNING OM YNGLERESULTATER 1910 PAA JORD- 

 SAND. ALBUEN, NORDEROOG OG LANGENWERDER VED POEL. 



(Ornithologische MonatsschriJt 1911, Nr. 1.) 

 En kortfattet Sammenligning med Yngleresultaterne i 1909 ved P. Jespersen. 



I dette Tidsskrifts 4. Aargang findes en Oversættelse af Beret- 

 ningen om Yngleresultater paa tre af de ovennævnte Fuglefristeder 

 i 1909, og det var maaske da af Interesse ved Hjælp af ovennævnte 

 Beretning at drage en Sammenligning mellem Besultaterne i de to 

 Aar 1909 og 1910. 



I. Jordsand. 



For de fleste Arters Vedkommende viste de ynglende Fugle en 

 tydelig Fremgang i Sammenligning med det foregaaende Aar. Der 

 findes i begge Aars Beretninger en omtrentlig Angivelse af Tallet af 

 fundne Beder for hver Art. og nogle Tal vil derfor bedst vise For- 

 skellen paa de to Aars Besultater. Ternerne (Sterna hirundo, St. ma- 

 crura) var gaaet ca. 600 Par frem, og der blev udruget over 800 

 Unger flere i 1910 end i 1909. Bedernes Antal naaede for Ternernes 

 Vedkommende derved op til 1800. Af andre Fugle, der viser ud- 

 præget Fremgang maa nævnes Bødben (Totanus calidris) fra 2 til 

 4 Beder og Lærke (Alauda arvensis) fra 1 til 13 Beder. Dvergterne 

 (Sterna minuta), Strandskade (Haematopus ostreologus) og Ederfugl 

 (Somateria mollissima) — af sidste Art fandtes 1 Bede med 5 Æg — 

 viste samme Bedeantal som foregaaende Aar. Præstekravernes (Ægia- 

 litis hiaticula, Æg. cantiana) Yngleforhold var næppe opgivet paa- 



