10 A- E. NORDEXSKIOLD, 051 BRODKRNA ZEXOS RESOR. 



konungen af Norge. ilen han fann den sa viil befdst och for- 

 svarad, att han, d& ban eudast Kade en obetydlig flotta och 

 iifven den ilia bemannad och i mycket daligt skick, blef till- 

 bakaslagen. Han nodgades salunda afsta fran detta foretag, 

 utan att hafva utrattat nagot, men anfoll i de samma far- 

 vattnen nagra andra oar, kallade Islande, sju till antalet, nam- 

 ligen: Talas, Broas, Iscant, Trans, Mimant, Dambcrc och Bres, 

 och sedan han plundrat dem alia, byggde han en fastning pd 

 Bres, i hvilken han lemnade M. Nicolo med nagra farkoster, 

 folk och forrad. Sjelf ansag han sig hafva gjort nog med den 

 ringa flotta, sora var ofrig, och atervande lyckligt till Frislanda. 



M. Nicolo qvarblef i Bres. Han beslot foljande S.r att 

 segla nt for att upptacka land. Sedan han derfor utrustat tre 

 icke synnerligen stora fartyg, seglade han i jnli mSnad mot 

 norden och kom till Engroueland, hvarest han fann ett munk- 

 kloster af predikarorden och en kyrka helgad St. Thomas vid 

 ett berg, som utstoter rok som Vesuvius och Etna, Der finnes 

 en kalla med hett vatten, medelst hvilket de uppvarma kyrkan 

 och brodernas boningar. Det kommer till koket sa kokhctt, 

 att de anvauda det vid matlagning utan tillhjelp af nSgon 

 annan eld; dS. brodet siittes utan vatten i koppargrytor, graddaS 

 det som i en val uppvarmd ngn. Der finnas sma triidgardar, 

 tackta om vintern, hvilka genom inlednlng af detta vatten 

 skyddas mot snon och kolden, hvilken i dessa langt mot polen 

 belagna trakter iir ytterst Strang; pS sadant satt odla de blommor 

 och frukter och mSngahanda orter, alldeles sa som i tempe- 

 rade trakter under den ratta drstiden. De rfta och vilda folk- 

 slatren i dessa trakter, som se dessa markvardio-a saker, anse 



L^ 





derfor mtinkarne for gudar, bringa dem hcins, kott och andra 

 gftfvor och halla dem som herrar i synnerlig aktning och 

 vordnad. P& detta satt uppvarma dessa munkar, da stark 

 frost och sno r^der, sina boningar, och de kunna i ett ogon- 

 blick uppvarma och afkyla ett rum genom att sliippa in mer 

 ratten eller genom att oppna ett fonster och lata arstidens 

 kold intranga. For klostrets byggningar begagna de intet 

 annat amne an det, som vulkanen lemnar dem. De taga de 

 glodande stenar, hvilka som gnistor utkastas frSn mynningen 

 af bergets glodhard, och, medan de iiro som hetast, ofvergjuta 



de dem med vatten, hvarigenom de falla sonder och bilda en 

 bitumen eller kalk, hvilken ar ytterst hvit, mycket hallfast 

 och vid forvarluir i kiillare aldricr forderfvas. Likartade fran 



