40 A. B. kordenski6li>, OM BRODEHNA zexos kesou. 



(let forra motskiilet betriiffar, sS m&ste man erinra sig, att is- 

 landarnes sagor om Gronland hufvudsakligast aro familjehistorier, 

 i hvilka skildras en eller annan beromd slants deltaj^jande i sA- 



r> o 



dana gronlandsfarder, tinder livilka nkgot ovanligt intriiffat. Van- 

 Ho-a fano-st- ocK handelsresov till Gronland omtalades deremot ej, 



O" ""*0 



och det fans ju snart lika litet skiil att sSsom nagot markligt 

 omtala dem, som att i v3r tid tala om ett upprepande af Co- 

 lumbi, Vespuccls eller Cabots farder ofver oceanen. For ofrigt 

 kan man frSn sjuttonde och adertonde, ja till och med fran 

 nittonde arhundradet framleta alldeles likartade prof pS. glomska 

 a kronikeskrifvarnes sida. Vi skulle I denna stund kanna s5 

 godt som intet om ryssarnes farder (Deschneffs m. fl:s) i Sibi- 

 riens Ishaf under senare halften af 17:de seklet, om ej upplys- 

 ningar om dem blifvit af en nitlsk forskare framletade fr&n pro- 

 cesshandlingar i Sibiriens arkiver eller upptecknats af svenska 

 fangar i Sibirien. Ryssarnes resor till Spetsbergen under forra 

 och boijan af detta arhundrade kanner man nastan endast frftn 

 de lemningar af »r3^sshus», som triiffas sfi godt som i hvarje af 

 denna ogi'upps otaliga hamnar, och jag, som lefvat sa mycket 

 tillsammans med de norske fangstmannen och sS lange uppe- 



hfillit mig i de stader, fran hvilka de norska fangstfiirderna till 

 Spetsbergen ntrustats, vore tacksam, om ndgon kunde anvisa 

 mig en tryckt eller handskrifven kalla till kiinnedom om dessa 

 fSn^rstresor under de tvS. forsta artiondena af nittonde arhundradet. 



Nar sA kan vara forh^Ulandet midt i trycksvartans tidehvarf, hvad 

 under dS, om vSra kronikor ej omnamna farderna till Gronland 

 och Vinland under tolf-, tretton- och Qortonhundratalen, 



Hvad ater betriiffar inkastet, att skandinaviska element ej 

 traffats bland Amerikas vildar, sa begar den ett fuUkomligt miss- 

 tag, som tror, att en mindre koloni af en civiliserad ras kan, 

 om den ar helt och hallet skild fran moderlandet, i liingden 

 bibehalla sig bland ett vildt jagarfolk. Ungdomens forkarlek 

 i^r jagtlifvet gor, att redan andra generationen till storre delen 

 antager vildens lefnadssiitt och sprak, och den tredje har i de 

 fiesta fall forlorat allt minne af sin harkomst. Jag har sjelf 

 kant eskimaer med det akta svenska namnet Broberg, hvilka, 

 ehuru soner till en x Sverige fodd fader och en gronlandsk 

 moder samt uppfostrade i en dansk-gronlandsk koloni, ej kunde 

 tala nagot annat tungomal an eskimS-spraket och i allt voro 

 nastan fuUkomliga eskimAer — om Sverige hade de endast en 

 dunkel anino;. I fall det danska Gronland nu blefve under ett 



