BIHAXGr TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 8. N:0 3. 89 



i 



I 



arter upptnida, aro dock formedlade genom sa mano^a ofver- 

 gangar, att det ar omojligt att uppstiilla nagra pa deras yttre 

 utseende grundade tjper, under livilka de ofriga kuuua sub- 

 sumeras. 



Sdsom redan forut iir niimdt, sokte Wallroth sarskilja 

 trenne liufvudformer (^phymata lenticularia^ radiosa och car- 

 cinomatosa) men fann, att de utan markbar grans ofvergingo 

 i livarandra. 



Nylanber Ster indelade dem i cephalodia epigena^ ^^UPO- 

 gena ocli endogena. Han valde sSlunda en helt annan in- 

 delningsgrund, namligen orten for deras uppkomst. Det ar 



dock omojligt att uppdraga nSgon bestamd grans mellan 

 ceph, Jiypogena och endogena^ emedan dessa bAda forbindas 

 med hvarandra genom tydliga ofvergangar, i det att namligen 

 ceph. endogena i vngre stadier varit ceph. hypogena, Det ar 

 vidare origtigt att tala om endogena cephalodier, eftersom de 

 icke aro endogena utan tvartom hafva ett exogen t ursprung. 



Dft. emellertid Kvarken ceplialodiernas form eller lage 

 erbjuder nagon liimplig indelningsgrund, torde en sftdan 

 lampligen kunna liaratas frAn orten for deras uppkomst. Vi 

 indela sAledes cephalodierna i: 



1) s&dane, som utvecklas fran ofre sidan af (eller om- 

 kring) balen, och 



2) sadane, som utvecklas fran undre sidan af balen. 



For de forra kan man larapligen anviinda beniimningen 

 ceph. epigena {perigena) och for de senare ceplu hypogena, 



Detta siitt att indela cephalodierna stoter likviil pS. vissa 

 svarigheter. Hvart skola namligen de cephalodier hanforas, 

 som vid sporernas groning bildas pS. protothallus? I mi,nga 

 afseenden visa de emellertid sS stora afvikelser fr&n de ofriga 

 cephalodierna, att det torde vara liimpligast att lata dfem 

 bilda en sarskild grupp, for hvilken jag (sid. 47) foreslagit 

 benamningen pse(tdocephalodie7\ I motsats till dessa cepha- 

 lodier sattas de ofriga under namn ^^ cephalodia vera, 



Emellertid aro iifven dessa bada slags cephalodier under- 

 stundora icke strangt atskildu, utan ofvergangar forekomma 

 mellan dem. Cephalodiernas indelning blir sSlunda till en 

 viss o-vad artificiel. Har sasom alltid, d& man soker syste- 



maticera naturen, tinner man, att det hcla utgor en oafbruten 

 kedja, der den ena lanken visserligen kan forete stora olik- 



