38 



af dettas väfnad, samt en smalare gren, som, utgående från huf- 

 vuddelen nära dennas början, korsar kroppshålan (se bild 28 

 tafla IV och jämför härmed äfven bild 27 och 29 på samma 

 tafla) och sedan följer det högra sidofältet. Bägge grenarna 

 har jag kunnat följa till ett stycke bakom den honligu köns- 

 öppningen, d. v. s. till närmare djurets midt. 



Den venstra eller hufvudgrenen tilltager tämligen snabbt 

 i omfång och når ett stycke bakom sin förening med utförs- 

 kanalen, eller ungefär där matstru|)ens främre del slutar, sin 

 största bredd (hos stora exemplar nära 0,2 mm.). Den visar 

 då en oval omkrets. Sedan aftager åter dess volym för att 

 sluta i en hårfin spets. Den högra, svagare grenen är mera 

 jämntjock; den uppnår visserligen aldrig hufvudgrenens vidd, 

 men den sjaies ej heller afsmalna med samma hastighet. 



Exkretionsorganets grenar sträcka sig, som jag redan nämt, 

 längs sidofälten samt omfattas delvis af dessas väfnad. Emel- 

 lertid äro de sällan helt inbäddade däri, men om detta någon 

 gång synes vara fallet, är den omgifvande väfnaden på inre 

 sidan af en sådan tunnhet, att den undandrager sig hvarje 

 mätning (se bild 13 tafla II). Särskildt de bakre, smalare de- 

 larna ligga mycket ytligt och komma därigenom i nära berö- 

 ring med kroppsvätskan. För öfrigt utöfvar den större, venstra 

 grenen af organet, där den är som omfångsrikast, ett ej obe- 

 tydligt tryck på det omgifvande sidofältet. Detta synes bäst 

 på de här belägna kärnorna, som äro starkt tillplattade (se bild 

 13 tafla II). I det högra sidofältet och de delar af det venstra, 

 där exkretionsorganet ej är ansväldt, äro kärnorna åter af nor- 

 mal form. 



Hela exkretionsorganet genomsättes af en centralkanal, hvil- 

 ken utom den till högra delen gående grenen afger blott få och 

 obetydliga förgreningar. Emellan exkretionskärlet och organets 

 yttre vägg finna vi en svampig och kornig plasmamassa. Utåt 

 begränsas hela exkretionsapparaten af en strukturlös membran, 

 genom hvilken den skarjjt afskiljes från sidofälten. Det är 

 emellertid ej blott till massa, utan äfven till inre bygg- 

 nad, som en skilnad finnes mellan exkretionskärlets grenar. 

 Den venstra grenen innesluter nämligen, där den är som vidast, 

 en stor kärnliknande bildning (se bild 13 tafla II och bild 29 



