50 



längd af 1,2 mm. och en maximalbredd af c:a 0,0 8 mm., under 

 det att matstrupens diameter på samma ställe uppgick till 0,16 

 mm. Redan längst fram tränges matstrupens lumen åt buk- 

 sidan, och dess excentricitet tilltar, ända tills körteln nått sin 

 största genomskärning. Här öfverstiger dess vidd Vs ^^ hela 

 matstrupens på samma ställe. Men det är ej blott oesophagus- 

 kanalens läge, utan äfven dess form, som förändras. Ju mer 

 excentriskt den kommer att ligga, dess mer förminskas dess 

 ventrala gren, ja slutligen framträder matstrupens hålighet en- 

 dast i form af en i dorsoventral riktning sammantryckt springa 

 (se bild 3 tafla I). Utan tvifvel är det ej enbart körtelns tryck, 

 som åstadkommer denna verkan, utan i kanske än högre grad 

 de förändringar i musklernas mängd och läge, som betingas af 

 dess tillvaro. Det inflytande, som de dorsala musklerna skulle 

 utöfvat på matstrupens inre, sega kitinrör, uteblir nämligen helt 

 och hållet eller till väsentlig del, och betydelsen häraf bör inga- 

 lunda underskattas. 



Men om den dorsala körteln till sin yttre form erbjudit 

 olikhet mot de homologa bildningar, jag här förut beskrifvit, 

 så visar sig dess inre byggnad däremot öfverensstämmande med 

 dessas. Samma centralkanal med fina förgreningar, samma 

 korniga protoplasma, här liksom där utgörande organets hufvud- 

 massa, samma strukturlösa membran omslutande det hela. En- 

 dast i ett hänseende visar sig olikhet; körtelns substans inne- 

 håller här en kärna, som ligger ungefär där körtelns sista tredje- 

 del börjar och mäter ej mindre än c:a 30 /^ i diam.eter. 



Såväl WiLLEMOES-SuHM ' som v. LiNSTOW^ beskrifva, den 

 förre hos honan af Iclitliyonema glohiceps, den senare hos ho- 

 nan af Iditliyonema sanguineum, en blåslik bildning, belägen 

 i matstrupens bakre del. Willemoes-Suhm talar t. o. m. om 

 en cell med tydlig kärna. Båda säga, att denna blåsa ligger 

 på samma ställe, som jag of van angifvit för Ichiliyonema pel- 

 lucidum Då jag, som redan nämdt, genom v. Linstows till- 

 mötesgående blifvit satt i stånd att undersöka Ichthyonema 

 sanguineum, så kan jag meddela, att den blåslika bildningen 

 ej är annat än en del af den dorsala körteln. På en serie af 



* Ueber einige Trematoden und Nemathelminthen, p. 21, T. 13 fig. 6. 

 ^ Ueber Ichthyonema sanguineum, p. 127. 



