51 



tvärsnitt möter det ej någon svårighet att upptäcka dennas 

 mynning och att sedan följa hela organet bakåt. Det når en 

 relativt mycket större utbildning än hos Iclithijonema peUnci- 

 dum (jämför bild 6 tafla I med bild 3 å samma tafla), och 

 dess plasma är mycket mera grotlcornigt, men för öfrigt synes 

 ej någon väsentlig skilnad förefinnas. Kärnan är dock omgifven 

 af ett ytterst homogent ämne, som, då djuret lefde, sannolikt va- 

 rit flytande och tydhgen motsvarar den kärnförande blåsan eller 

 cellen, hvarom Willemoes-Suhm talar. Slutligen är jag ej riktigt 

 säker, huruvida en centralkanal sträcker sig genom hela körteln. 



Af hvad vi ha funnit hos Icldhyouenia XJeUnciduni och 

 sanguineum, kunna vi med stor sannolikhet draga den slut- 

 satsen, att också Ichtliijonema glohiceps eger en likartad körtel- 

 bildnmg. 



I matstrupens vägg finnas utom den dorsala körteln äfven 

 två långsträckta cyhndriska bildningar, som sluta blindt i båda 

 ändar samt vid granskning med mycket starka förstoringar visa 

 en central hålighet. I dessa bildningar ha vi högst sannolikt 

 rudiment efter tvänne subventrala matstrupskörtlar, sådana som 

 finnas hos en mängd fritt lefvande nematoder. 



Tarmen saknar, som redan nämdt, bakre öppning. Fram- 

 till iir den vid och tränger t. o. m. den omfångsrika uterus 

 något åt sidan, men afsmalnar mer och mer längre till);)aka. 

 Och på samma gång aftager äfven själfva tarmväggen i tjock- 

 lek; från att längst fram ha mätt c:a 24 tj. är den i sin baker- 

 sta del ej tjockare än ungefär 5 a. Ytterst på tarmen finna 

 vi en tydhg basalmembran, därinnanför själfva tarmväggen, som 

 synes bilda ett syncytium med talrika ovala, skarpt konturerade 

 kiirnor (se bild 16 och 17 tafla II). De mäta c:a 6 n och 

 innehålla en eller flera kärnkroppar. Särskildt tydligt lyckades 

 jag påvisa dem, då ett stycke af den i alkohol förvarade tar- 

 men behandlades med osmiumlösning (c:a 0,i %). Efter sådan 

 behandling framträdde äfven tydligast en annan egendomlighet 

 hos tarmväggen. På densamma visade sig nämligen då en 

 mängd mörka linicr, bildande tillsammans ett vidraaskigt nät 

 (se bild 23 t^ifla III). Denna teckning framträdde äfven vid 

 furgning med hämatoxylin, men ej så tydhgt som efter osmium- 

 behandlingen. Ma.skorna i nätet mätte mellan 1,5 ocli 2 imn. 



