31 



starkare utbildade än sidoläpparnas dorsala, som motsvara sam- 

 me författares sidopapiller (se bild 25 tafla III). Kring hvar- 

 dera läppen kan man iakttaga en kontur, som öfvergår i en 

 rundt munöppningen löpande yttre linie. Dessutom finnes mel- 

 lan denna sammanhängande kontur och den nedan beskrifna 

 tandlisten en annan, inre linie, som visar afl^rott framför midten 

 af hvarje läpp. Öfver dessa bildningars natur är jag ej riktigt 

 på det klara, antagligen motsvara de dock upphöjningar på kuti- 

 kulan. Själfva munöppningen är trekantig och omgifven af en 

 sammanhängande tandhst, äfven den triangulär, men med af- 

 rundade hörn. 



Den här gifna beskrifnmgen öfverensstämmer ganska väl 

 med v. LiNSTOws, ^ men som han sannolikt endast undersökt 

 djuret i profil — åtminstone lemnar han ej någon af bildning 

 af detsamma i något annat läge — äro hans uppgifter ej så 

 fullständiga. Särskildt framgår ej, om han sett, att tandlisten 

 saknar afbrott. 



Kutikulan, som har de hos slägtet Äscaris förekommande 

 olika lagren, synes mig ej erbjuda något af egentligt intresse, 

 hvarför jag här förbigår densamma. 



Den s. k. subkutikulan kan, om än stundom med svårig- 

 het, spåras öfverallt mellan kutikulan och musklerna. Ingen- 

 städes i detta lager har jag sett några kärnor, ehuru de i sido- 

 fälten äro så vanliga och öfverallt hos denna art äro stora och 

 tydliga. Subkutikulan öfvergår som vanhgt i sidofälten och 

 medianlinierna. De senare visa på tämhgen regelbundet åter- 

 kommande mellanrum stora, flasklika utbugtningar, i tvärsnitt 

 starkt påminnande om muskelcellernas. Hvarje sådan utbugt- 

 ning innehåller en, någon enda gång två distmkta kärnor (se vll 

 bild 28 tafla IV, som dock af bildar ett snitt, där kärnan endast 

 blifvit tangerad). Mot hvarje ventral sådan utbugtning synes 

 svara en dor.sal liknande; de aftaga i storlek och antal bakåt. 



Sidofälten nå först bakom närvringen sin största utveckling, 

 sträckande sig till och delvis omfattande matstrupen. De hafva 

 längst fram en rad af mer eller mindre regelbundet ordnade 

 kärnor (se bild 27 tafla IV), som äro stora och tydliga med 



' Ilolrninthologische Untersuchungen 1880. p. M, T. 3 fig. 8. 



