24 



Den egentliga tarmens byggnad visar ej några väsentliga 

 afvikelser från förut kända förhållanden. Såväl i blindsäcken 

 som i tarmens hufvuddel bilda epitelcellerna talrika, i organets 

 rymliga hålighet inskjutande, tofslika bildningar. Dessa orsakas 

 som vanligt af cellernas olika längd. På ett tvärsnitt kan man 

 finna ett halftjog dylika tofsar eller mer. 



Epitelcellerna i lumens främre del och i blindsäcken sträcka 

 sina inre ändar olika långt in i tarmens hålighet och förläna 

 därigenom dessa bildningar deras egendomliga utseende. »Staf- 

 lagret» smyger sig efter hvar och en af de fria spetsarna, och 

 sannolikt är det just till följd af den böjning och brytning, 

 hvilken häraf orsakas, som man i detsamma kan urskilja de 

 olika staf varna. De te sig som håren i en tät pels. 



Hos denna art liksom hos Äscaris osculata innehålla mat- 

 strupen, tarmen och äfven tarmblindsäcken en mängd platta, 

 kärnförande epitelceller. Deras ursprung från värddjurets väf- 

 nader kan ej dragas i tvifvel. 



Äfven hos Äscaris decipiens når exkretionsorganet sam- 

 ma säregna utveckling som hos de förut beskrifna formerna. Det 

 mynnar dock här mellan de båda ventrala läpparna, ett för- 

 hållande, som möjliggöres just genom saknaden af mellanläppar. 

 Hos Äscaris osculata och spiculigera, där sådana finnas, hafva 

 vi ju också sett, att exkretionsorganets mynning anträffas förgt 

 bakom den ventrala mellanläppen. 



Utförsgången visar samma karaktärer, tillkommande en hud- 

 instjälpning, som vi iakttagit hos Äscaris osculata och spicu- 

 ligera, och går parallelt med buksidans midtlinie till tätt bakom 

 närvringen ; här kröker den sig åt venster för att efter en liten 

 ansvällning förena sig med exkretionsorganet. Äfven hos denna 

 art synes kutikulan i utförsgångens blåslika del försedd med 

 några små utskott eller lister. 



Sidofälten, som på båda sidor såväl i storlek som byggnad 

 knappast visa någon olikhet, innehålla en mängd små kärnor 

 — A fj. i diameter — med hvar sin nukleolus. Sidofälten äro 

 för öfrigt på längden delade i två hälfter, som inåt äro vikta isär. 

 Exkretionsorganet är till hela sin längd fästadt endast vid den 

 ventrala delen af det venstra sidofältet. 



Hos ett 40 mm. långt individ kunde jag följa det till ett 



