er 
A MILVUS REGALIS TOJASAIROL 59 
A tojas idoma mind a harom fajnal ovalis, a Buteo vulgaris- s a 
Milvus regalisnal gyakran kiszelesedett (hasasodott); a Milvus ater 
tojasai allandobban hosszükas-ovälisak, mig a gömbded idom legjobban 
a Buteo vulgarisnäl l&p fel, de itt is ritkän. Tehät az alak nem kepez 
megkülönböztetö jegyet. Azon ällitas, hogy a Milvus regalis tojasai 
aranylag a leghegyesebbek, nem bir ervenynyel. 
A tojashej felületere nezve mär eszlelhetö nemi különbseg, a mi a 
hej szerkezetenek következnienye. Ugyanis a Buteo vulgaris tojasanak 
heja simabb, finomabb szerkezetü, porusai köridomtak s nagyok; älta- 
laban egesz structuraja a sasok tojasaira emlekeztet. A ket Milvusnaäl 
a hej erdesebb, durvabb szerkezetü, kezi nagyitöval rajta gödröcskek s 
kiallö esomök különböztethetök ımeg; e darabossäg következteben a 
porusok idoma gyakran szögletes. A ket Milvus tojasai között e tekin- 
tetben nines különbseg. Azonban a hejnak most väzolt elteresei sem 
szolealhatnak alapıl a faji meghatärozasnäal, egyfelöl azert, mert az 
ugsyanazon feszekaljban talalhatö tojasok heja sem egyenlö szerkezetü, 
az elöször lerakott a legerdesebb hejjal bir, mig a legutolsö a legsi- 
mabb; tovabba masfelöl azert, mert a kerdeses fajok tojashejanak szer- 
kezetere nezve egymäs között hatar nem vonhato. 
Mindhärom faj tojasa egyenlö nagysäagtı, Jöllehet ältaläban a Mil- 
vus atere megis a legkisebb; de minthogey ily kisebb tojasok a töhbi 
kettönel, különösen a Milvus regalisnal is elöfordulnak, a megkülönböz- 
tetesre nezve a nagysag sem nyujt semmi alapot. 
Hogy a hej alapszine sem szolgälhat megkülönböztetesül, mar a 
Milvus regalis tojasainal leirt haromfele alapszinböl következtethetö. 
 Különben a tojashej alapszinere nezve a következö eredmenyünk van: 
a tiszta meszfeher a Milvus regalisnäl a legsyakoribb s e fajra jellemzö, 
de a Milvus aternel is gyakori söt a Buteo vulgarisnäl is elöfordül. 
Könıg-WARTHAUSEN, Ueber die zur Unterscheidung der Vogeleier dienenden Merk- 
male (Würtemb. naturwiss. Jahreshefte 1876). 
Lanxvois, Die Eierschalen der Vögel in histologischer und genetischer Beziehung 
(Zeitschr. f. wiss. Zool. 1865. XV., p. 25). 
LiEBERMANN, Ueber die Färbung der Vogeleischalen (Berichte d. deutschen chem, 
Gesellsch. 1878. XI., p. 606). 
Nxruusıus, Die Structur des Vogeleies und deren Beziehune zur Systematik (Journ. 
f. Ornith. 1871. XIX., p. 241— 960). 
PessLer, Bemerkenswerthes in Bezug auf die Färbung der Raubvögel-Eier (Journ, 
f. Ornith. 1855. ILl., p. 209). 
